From: "Szakács Tamás" <tommyca@freemail.hu>

To: "Vili" <vfischl@dpg.hu>; <vbettus@gmx.net>; "János Zsuzsanna" <zsuzsa.janos@lutheran.hu>; "FraterNet Mindenki" <fraternet-mindenki@lutheran.hu>; "FraterNet Lelkészek" <fraternet-lelkeszek@lutheran.hu>; "nikodem geza" <nikodem.geza@freemail.hu>

Sent: Monday, August 15, 2005 1:17 AM

Subject: Jel 3,1-6. - Névleges élő - Szentháromság u. 13.

Kedves ‘Élő-halók’!

Nagyvelegi ifjúsági konferenciára megyek hamarosan, ezért most nagy erőfeszítéssel utazás közben elkezdtem, Pécsre érkezve pedig befejeztem e heti ‘élesztő csomagom’ összeszerkesztését. Éledjetek hát és legyetek éberek, hogy erősíteni tudjátok az agonizálókat!

Vázlatkísérlet1:

Névleges élő

Élő név — életjelek

Halott való — haláljelek

Éber gyülekezet

A vázlathoz:

Szörnyűségeket ad tudtunkra e látomás! Amikor a gyülekezeteinkre gondolunk, általában megelégedés tölt el. Hiszen még ünnepi alkalmakkor, esperesi vagy püspöki igehirdetésben is oly sokszor halljuk a megnyugtató szavakat: alapvetően rendben van a gyülekezet, a megszokott, rendes mederben zajlik az élet. Ennyi lenne egy élő gyülekezet? az Úr szava most bizony arcul csap: csak a neved, hogy élsz, valójában halott vagy!

Élő név — életjelek

Nos, hát, mi is tartozik azokhoz a jelekhez, amik alapján az lehet a gyülekezet neve, hogy él? Mik is az életjeleink? Hát nyilván az, hogy milyen sok alkalom hívogat. Gyülekezetenként, annak mérete és egyéb sajátságai szerint sokféle variáció lehet, de a legáltalánosabbak terén bizonyára mindenhol jó rendet találunk. Zajlanak az istentiszteletek. Működnek a bibliaórák, adott esetben speciális csoportok számára szervezett alkalmak, pl. baba-mama klub, nyugdíjas kör, asszony‑ és férfióra, ifjúsági órák, gyermekbibliakör stb. színesíti a palettát. Az iskolában, vagy gyülekezetben megtartjuk a hittanórákat, koronaként felkerül a konfirmáció is. Keresztelünk, esketünk, temetünk, stb. Vannak talán gyülekezeti kirándulások is, testvér-gyülekezeti kapcsolatok. Járunk esetleg különféle konferenciákra, egyházmegyei és ‑kerületi rendezvényeinkre, országos alkalmakra, stb. Mind-mind azt mutatja, hogy élet van egyházunkban, gyülekezetünkben. Legalábbis névleg.

Halott való — haláljelek

Ha azonban a külső mögé nézünk, akkor talán már magunk is észrevesszük, hogy nem lehetünk ilyen elégedettek! Még csak nem is szükséges Urunk mindent átható tekintete, hogy észrevegyük a disszonanciát. Sokan vagy kevesebben megjelennek az istentiszteleteken — de vajon mit visznek haza, mit őriznek meg a hallottakból, kapottakból? Hogyan kamatoztatjuk a másik 167 órában? Otthon is fontos annyira az élet igéje, hogy naponta olvassuk és kövessük? Hétközi alkalmakon pedig már talán a létszám önmagában is beszédes. És vajon a hittanóra valóban arra serkenti gyermekeinket, hogy Isten titkait tanulják?

De még ezek is inkább másodlagos jelek. Az élő szervezet jellemzője a növekedés, a folyamatos aktivitás — anyagcsere és kifelé is egyértelmű tevékenység. Vajon a mi gyülekezetünk ilyen‑e? Nem inkább csak jó esetben vegetál, netán egyenesen agonizál? Sugárzik‑e tőlünk kifelé is valami Krisztus evangéliumából, vagy csak zárt klubként működik a gyülekezet, az egyház? És itt nem arról van szó, hogy elköltöznek a kis falvakból. Sokkal inkább arról, miként adjuk át — vagy inkább nem adjuk át — a Krisztus-követést a következő generációnak.

És egyáltalán hogyan adjuk tovább az életet magát! Hogyan növekedhetnénk, ha egyszer az egyház tagjai körében is az egyke és a kettőke a divat, ami még a minimálisan szükséges fajfenntartáshoz sem elég! Nemcsak a társadalomban jelent gondot, hogy az alacsony születésszám miatt kevés aktív dolgozónak kell eltartania sok nyugdíjast, hanem bizony az egyházban is megjelenik, hogy már a gyermekvállalás szintjén sem vagyunk képesek a hit továbbplántálására. Pedig hát ez önmagában még nem is jelenti azt, hogy felnőve hívő gyermekeink lesznek. Nem csoda, hogy fogy a gyülekezet, és drasztikusan fogy a Magyarországi Evangélikus Egyház egésze is. Mert csak a nevünk az, hogy élünk, valójában pedig holtak vagyunk.

Éber gyülekezet

Hiszen nem fejtünk ki missziót — márpedig enélkül halálra ítéltek vagyunk! Az életben maradás egyetlen lehetősége, ha visszaemlékszünk, hogyan is kaptuk magunk is — gyülekezeti tagként egyénenként is, és közösségként is —, hogyan hallottuk, és megőrizzük a kapott kincseket. Elengedhetetlenül szükségünk van a megtérésre, különben végleg a halál állapotába kerülünk! Különben eljön hozzánk Jézus, de mint tolvaj lep meg váratlanul, és kifosztottak leszünk! Ezért szólít fel még most, mielőtt végleg elaludnánk, hogy legyünk éberek! Ébren maradásunk útja az, hogy erősítjük a halófélben levőket, az agonizálókat. Ez a győzelem, a fehér ruha elnyerésének egyetlen útja...

Vázlatkísérlet2:

Győztesek klubja

(Angyali üdvözlet)

Fehér ruha

Élet könyve

Vallástétel

A vázlathoz:

Minden fenyegető jellege, a halál állapotának rémisztő lefestése ellenére az üzenet célja az, hogy az egyház népét győzelemre vigye. A szakasz második fele ezt a győzelmet jellemzi számunkra.

(Angyali üdvözlet)

Esetleg ki lehet térni arra, hogy a hét levél formáját tekintve a gyülekezetek angyalának szól, nem pedig közvetlenül a gyülekezethez. Az írásmagyarázók sokféle véleményt fogalmaznak meg a tekintetben, miként is kell érteni ezt az angyalt. A lényege azonban az, hogy az üzenet végső soron mindenképp a gyülekezetre vonatkozik, neki szól. (Viszont épp a sokféle ‘angyali elképzelés’ miatt lehet, hogy most nem érdemes e pontot elővenni.)

Fehér ruha

Nem véletlen, hogy több helyen szokás a konfirmandusok fehér öltözete. (És az sem, hogy általában is a fehéret, mint ünneplőt tartjuk számon.) A fehér sok egyéb mellett kifejezi a tisztaságot-ártatlanságot, de a ragyogó fehér egyúttal a feltámadás jelképe is — hiszen így jelent meg Jézus a tanítványoknak. Nem véletlen, hogy a liturgikus színekben is a Krisztus-ünnepek pompáznak fehérben. Csak Ő öltöztethet fehérbe, mert egyedül Ő méltó e színre. Aki az Ő fehérjében jár, az Vele együtt jár — ahogyan a 4. vers is kifejezi ezt a közösséget.

Élet könyve

A gyönyörű bibliai kép a győztesek másik jellemvonásaként tárja elénk az élet könyvébe beírt voltot. Különleges megtiszteltetés ez. Míg múzeumok vendégkönyveiben a fenntartó számára jelent megtiszteltetést, ha a látogatók — különösen, ha hírességről van szó — beírják nevüket (főleg, ha néhány kedveskedő, ajánló, vagy éppen köszönő mondatot is biggyesztenek mellé), addig mondjuk egy zsidókat mentő hajó utaslistáján magának az egyénnek volt életbe vágó fontosságú, hogy neve szerepeljen. És jaj annak, akinek nevét valamilyen okból kitörlik! Most még ugyan távol van tőlünk, de a feltámadáskor ugyanilyen életbe vágó fontosságú, hogy a nevünk szerepel‑e az élet könyvében. A győztesek számára megnyugtató, hogy nevük nem kerül törlésre.

Vallástétel

A harmadik győztes-jegy a vallástétel. Most nem a magunké kerül elénk, hanem Jézusé. Ugyanis az utolsó napon, Isten színe előtt nem az a fontos, amit mi állítunk magunkról. Nem az számít, hogy milyen szép szavakat tudunk mondani Urunkról. Nem a hízelgést fogja értékelni. Ehelyett az számít, hogy Jézus bizonyságtétele mellettünk szól‑e. Istent nem az érdekli, hogy magunkat mennyire tartjuk keresztyénnek, hívőnek, Istent szeretőnek. Csak az számít, hogy Jézus milyennek tart, milyen bizonyságot tesz rólunk. (Van ugyan kapcsolat a kettő között, hiszen Jézus is azt mondja, hogy aki vallást tesz Róla az emberek között, arról Ő is vallást tesz Atyja előtt — de most nem ez az összefüggés áll előttünk.) Végső kérésünk tehát az: vallást tesz‑e Rólad Jézus? Ezen áll vagy bukik győzelmünk-üdvösségünk!

Archívum:

A kommentárok, igehirdetés-kötetek előtt álljon itt két régebbi igehirdetés. Az egyik 2001-es ‘normál’ istentiszteleti prédikáció, a másik gyenesi ifjúsági konferenciai áhítat:

Veresegyház—Isaszeg—Erdőkertes, 2001. szeptember 9. (Szentháromság u. 13.)
(Szószékcserével az isaszegi református lelkésszel)

Ev	Ref

Kezdőének:	57	264

Liturgia:	9

Főének:	385	465

Záróének:	451	338

Lekció:	Lk 13,22-30.

Élettel leplezett halál	Jel 3,1-6.

Történelmi intés

A valamikor virágzó, gazdag (Krőzus székhelye Kr.e. 560 táján!) múlttal rendelkező város romjain ma már csak egy kis falucska fekszik — egy keresztyén utazó a mohamedán faluban 2 keresztyént talált csupán: beteljesedett rajta az ítélet. „Az a neved, hogy élsz” — nyugodt külső gyülekezeti körülményekre utal. Ám talán épp ez volt a baj! Talán épp a halálos nyugalma jelezte, hogy bár itt nem dúltak tévtanítások, mint Efezusban, Pergamonban és Thiatirában, nem üldözték őket, mint a szmirnaiakat, nincsenek viszályok, mint Korinthusban, nem is pártoskodnak benne — de az élet sem járta át őket, csak halálos nyugalom… (Ld. Joó Sándor: Mindenkor örüljetek, 115. o.)

Életes külső és halálos belső vonatkozásban talán érdekes lehet egy másik bibliai város pusztulása, melynek lakói nem hitték, hogy valaha is bevehetik, mert olyan erős (kettős) falai voltak — mégis egy pillanat alatt vége lett. Sokan talán Jerikóra gondolnak — de én nem. Én Babilon elfoglalására gondolok, amikor is a bevehetetlenül életesnek látszó város egy pillanat alatt legyőzetett és nyilvánvaló lett halott volta. Ismerjük Bélsaccár lakomájának történetét, a falon megjelenő írást, és hogyan fejtette meg Dániel — azon az éjszakán el is pusztult a város, az uralkodót megölték:

„A görög–perzsa háborúk történetét megíró Hérodotosz részletesen leírja a város fekvését. A bronzból készült kapukkal és kettős falsorral védett megapoliszt — írja a ‘történetírás atyja’ — bevehetetlennek tartották, mivel a városon keresztülfolyó Eufratész korlátlan mennyiségű vizet szolgáltatott a benne lakóknak, s hatalmas élelmiszertartalék volt felhalmozva a raktárakban. A perzsák azonban éppen ott találtak rést a bevehetetlennek hitt városon, ahol annak védői a legkevésbé sem számítottak rá. Babilón felett elterelték az Eufratész vizét, majd a folyómedren át behatoltak a csapatok. Száz évvel később a zsoldosként is szolgált Xenophón írta le Kürosz neveltetéséről szóló regényes életrajzában, hogy a babilóniak eleinte csak nevettek az ostromlókon, mivel a falak nagyságában és húsz évnyi (!) élelmiszertartalékukban bízva el sem tudták képzelni, hogyan akarják a perzsák bevenni városukat.” (Grüll Tibor: Bélsazár utolsó bulija in Hetek) Nem lehet, hogy úgy omlik össze egy szempillantás alatt a magunk által hitt élet is, ahogyan Babilon elpusztult?

A Jel döntő hányadát kitevő látomásai között gyakorlati szerepe alapján is kiemelkedő a 7 gyülekezetnek szóló levél. A textus az ötödik levelet tartalmazza. Most képzeljük azt, hogy Szárdisz helyett a mi gyülekezetünk szerepel a feliratban, és vonatkoztassuk magunkra, hogy megértsük, mit üzen általa a Lélek a mi gyülekezetünknek!

Élettel leplezett halál

Kristálynövekedés: olyan, mintha élő lenne, pedig élettelen! — „Az a neved, hogy élsz, pedig halott vagy”! Mennyi mindent tudunk tenni a látszatélet jegyében! Gyülekezet szolgálatban is talán temérdek olyasmit teszünk, ami látványos ugyan, és a külső szemlélőnek imponáló, lévén feltűnő, és egyértelműnek tűnő eredményt mutat — de vajon mennyi ebből az, amit a hét csillag között álló Krisztus is életszerűnek fog majd nevezni? Mert lehet jól látványtervezni életünket, csak a bökkenő az, hogy ami igazán fontos, az sokszor nem látványos. Látványos pl. ünnepeket rendezni — de mennyire építi valóban a lelkeket? A szó nemes értelmében látványos kell legyen persze egy igehirdetés is — de tulajdonképpen ez a 20-25 perc csak csúcsnyi látvány a 10-20 órás jéghegy-készülésből! Látványos lehet minden gyülekezeti alkalmon részt venni — de milyen maga az életünk e pár gyülekezeti alkalmon töltött órán kívül?

Csak nem bizonyulunk élő halottaknak, élettelen kristálynak, mely ugyan tud növekedést mímelni, de nincs benne éltető lélek? Bivo"-unk mindannyiunknak van — de van mellé zwhv-nk is, sőt, zwhV ai*wvnio"-unk is?

Bármilyen furcsa is, a nyugalmi állapot soha nem válik a keresztyén gyülekezet javára! Ha nincsenek nehézségek, akkor nincsenek igazi feladatok sem, nincs igazi élet. Ahol nincs szülési fájdalom, ott új élet sem jelenik meg. Ez jól látszik a világi életben is — akinek mindene megvan, képtelen a megelégedett, boldog életre. Névlegesen és formailag éli világát, testi-biológiai életét, de valójában halott a lelke, nyugtalan a szíve — ezért menekül szenvedélyeibe, bármik is legyenek azok: a lényeg, hogy az élet látszatát mutassák. Így van ez a keresztyén élettel is. A nyugodt állapot a halott szolgálatot rejti csak…

Nyugodt világban élünk, most nem tiltanak, nincs direkt keresztyénüldözés. De vajon tudunk‑e megfelelően élni a lehetőségeinkkel? Élünk‑e, vagy csak tespedt nyugalmunk halála nyel el? Bizony, sok jel utal arra, hogy Szárdisz romjaihoz hasonlóan Európában is lassan már azt kell mondanunk, hogy csak a keresztyénség romjai találhatók meg? A név mögött könnyen lehet, hogy már csak a halál rejtőzik? A név jelentősebb létszámot takar — az istentisztelet csak töredékét… Vigyázat, mert a külső nem minden!

Az egyház akkor volt erős, amikor az apostolok véresre koptatott lábbal járták be a világot, amikor a keresztyén katakombákban voltak kénytelenek hitüket gyakorolni az üldözés miatt — amikor pedig hatalmas katedrálisokat építettek, vezető világi hatalommá lett az egyház, akkor valójában hanyatlott; az élettel teli külső alatt csak egy hulla rejtőzött… Van élő és halott szolgálat. Az egyikben Szentlélek tüze ég, a másikban csak az emberi nagyot akarás pusztító lángja lobog. Az egyik nyomán ébredés támad a halófélben levők között, a másik erőfeszítés csődbe fullad, megakad, és csak folytatódik tovább a szunyókálás.

Nem az számít, külsőleg mit tettél, de még az sem, hogy saját véleményed szerint mit tettél. Tetted csak akkor történt az egyházért, annak épülésére, ha majd az ítéletkor nem azt kapod válaszul, hogy „az a neved, hogy élsz, pedig halott vagy”! Nem a külső imponáló vagy csúfos volta, nem a létszám nagysága vagy kicsisége, nem a katedrálisok építése vagy omladozó parókia, nem a fizikailag elvégzett munka mennyisége ill. hiánya, nem a látogatott istentiszteletek száma, nem az énekelt énekek hangereje, nem az imádságokra fordított idő tartama, nem az adakozott forintok értéke számít, hanem egyedül az, hogy csak névleg vagy keresztyén, csak névleg élsz — vagy Krisztus szerint is?! Egyedül az él, aki Krisztusban él, akiben Krisztus él. E nélkül bármilyen fürgék vagyunk is, csak járkáló hullák lehetünk, de nincs bennünk az Élet.

Ébresztő!

Nem volna szükség végre felébredni, virrasztani, ébernek lenni — és ébresztgetni a halófélben levőket?! Figyeljük meg, hogy nem a most is távollevőknek szól tulajdonképpen a felrázás, hanem éppen nekünk, jelenlevőknek, hogy rázzuk fel azokat is, akik nincsenek közöttünk, és nem jelennek meg általában sem gyülekezeti alkalmainkon, nem ‘éberkednek’ gyülekezeti életünkben. Mindannyiunk feladata, hogy először is magunk felébredjünk, aztán másokat is hívogatva beálljunk az ébresztgetők sorába.

A fóti templom bővítésének 100. évfordulójának hálaadó istentiszteletén lekcióként a samáriai asszony történetéből hangzott egy részlet, mely ide is vág: „Higgy nekem asszony, hogy eljön az óra, amikor nem is ezen a hegyen, nem is Jeruzsálemben imádjátok az Atyát. Ti azt imádjátok, akit nem ismertek, mi azt imádjuk, akit ismerünk, mert az üdvösség a zsidók közül támad. De eljön az óra, és az most van, amikor az igazi imádói lélekben és igazságban imádják az Atyát, mert az Atya is ilyen imádókat keres magának. Az Isten Lélek, és akik imádják őt, azoknak lélekben és igazságban kell imádniuk.” (Jn 4,21-24.) Elgondolkodtató. Hiszen a lélek az élet princípiuma! Igazi életünk akkor van, ha nemcsak testben, hanem „lélekben és igazságban” imádjuk Istent!

Hogyan lehet ezt elérni? Emlékezzünk, hogyan kaptuk és hogyan hallottuk! Isten Lelke által öltözhetünk magunk is fehérbe újra — nemcsak konfirmációkor, hanem hetente megújulva. Hogy ne csak a keresztelési, konfirmációi, esketési, végül temetési anyakönyvben szerepeljen nevünk, hanem még egy újabban, a rákövetkezőben is, az élet könyvében, a feltámadás könyvében is. „Akinek van füle, hallja meg, mit mond a Lélek a gyülekezeteknek!” (6.)

Ámen

Imádkozzunk!

Hét Lelket és hét csillagot tartó, cselekedeteinket ismerő Urunk! Te, Aki már világra jöttünk előtt bábáskodtál születésünkön, mindenkinél jobban ismersz minket, semmit sem rejthetünk el Előled. Ismered működésünket, lelkünk legapróbb, még önmagunk előtt is rejtett rezzenéseit is. Hiába is rejtjük hullánkat az élet álarca mögé, Te akkor is tudod, ha csak nevünkben élünk, de valónkban halottak vagyunk. Nincs kihez mennünk, csak Tőled nyerhetünk hófehér, ragyogó ruhát. Adj hát nekünk halló fület a megtérésre, hogy megértsük, mit is üzensz a Lélek által gyülekezetünknek! Add, hogy amikor meglepetésszerűen visszajössz hozzánk, ne tolvajként lepjen meg jelenléted, ne ítélettel sújtson ránk igazságod, hanem nevünk ott találtasson a lapokra írva, amikor felnyitod az élet könyvét!

Ámen

Gyenes, 1991. (Esti áhítat)

Ébressz föl!	Jel 3,1-3b.

Schweitzer egyik lambarénéi prédikációjában, hogy mondanivalóját szemléletesebbé tegye a bennszülöttek számára, egy általuk jól ismert betegséget hozott fel példának: az álomkórt. Számukra ez a betegség legalább olyan veszélyes, mint a középkori Európában a rettegett fekete halál, a pestis: az álomkór is a halálba vezet. Még a legerősebb, legegészségesebb embert is legyőzi, mégpedig úgy, hogy szinte észre sem veszi (mert olyan lassan, de annál biztosabban fejti ki hatását).

Egyik éjszaka megcsíp egy szúnyog úgy, hogy nem is tudunk róla. De a mérget, a kórokozók egész seregét már testünkben hordozzuk. Reggel még minden rendben, de délben már fáradékonyak vagyunk, nincs kedvünk nagyobb erőfeszítésekre. Később még jobban elhagy erőnk, akaratunk, már kisebb erőfeszítésre se visz rá a lélek. Talán álmosságunkat realizálva megpróbáljuk minden erőnket az ébren maradásra koncentrálni, különösen, ha tudjuk, hogy az őserdő eme betegsége életünket is követelheti, ha elalszunk. Tudjuk, hogy nem szabad elaludnunk, mert akkor többé nem leszünk képesek felébredni. Ezért minden cselt bevetünk, járkálunk, mozgunk, koncentrálunk. De ha egyszer már bennünk munkálnak azok a szabad szemmel nem is látható élőlények, akkor önerőből már nem sokat tehetünk. Jártunkban egyszer csak elfogy az erőnk — sőt, az akarásunk is az ébren maradásra —, és egyszer csak ledőlünk egy fa tövébe, és elszenderedünk. Aki így jár az őserdőben, annak földi pályája ezzel véget ért. Elalvásunk a halálba vezet.

Bizony, így van ez hitünkkel is. A hitbeli elalvás a lelki halálba vezet. Sátán szúnyogjai egy-egy apró csípés alkalmával testünkbe juttatják a lelki fertőzést, amely szabad szemmel nem látszik, így nem is tudunk róla, hogy valójában halálos betegek vagyunk. Meg vagyunk győződve arról, hogy hitünkkel minden rendben. De valóban rendben van minden hitem környékén? Az álomkór a legerősebbeket is legyőzi, még a hitben legerősebbeket is. Az elalvás nem a már alvókat fenyegeti, hanem azokat, akik még ébren vannak. Minket veszélyeztet tehát, így nekünk, Krisztus egyházának kell legjobban vigyáznunk, el ne aludjunk, hanem legyünk éberek! Nekünk, személy szerint, egyenként!

Meg vagyunk róla győződve, hogy hitünkkel minden rendben. De valóban így van? Az apró kis lustaságok nem az álomkór első jelei? Eleinte talán csak icipicit lankad a figyelmem Isten felé. Talán a nehéz nap során a sok tennivalótól nem jut időm megállni néhány percre, hogy Atyámmal megbeszéljem örömeim, bánataim, döntéseimhez kikérjem véleményét, feladataimhoz igénybe vegyem erejét, segítségét, a jól sikerült dolgokért hálát adjak. Először csak így kezdődik, magam észre se veszem a változást. De Sátán már tudja, hogy az ő kezében vagyok, és utam ama fa tövéhez vezet, ahol annyian elaludtak már...

Később már azt is konstatálom magamon, hogy lankad a figyelmem felebarátaim iránt, kedvetlenebbül fordulok feléjük, nehezebb értük megtenni valamit. Idővel pedig egyre közömbösebb leszek, egyre fáradtabb, egyre álmosabb, és már nem is akarok változtatni, nincs is erőm változtatni állapotomon. És ahogy egyre csak gerjeszti önmagát ez a folyamat, egyre kevesebbet törődöm Istennel, embertársaimmal. Az egész csupán egy jelentéktelen mulasztással kezdődött. Lehet, hogy csupán nem mosolyogtam vissza társamra, akinek nagy szüksége lett volna szeretetem ezen apró jelére. Lehet, hogy csupán nem mosolyogtam vissza rá, de ez valójában már a lankadás első jele volt, amely felett nem lett volna szabad elsiklanom, hanem figyelmeztető jelként kellett volna értelmeznem, és riadtan Jézushoz futni segítségért. Pusztán ilyen, külsőleg apró momentummal indul, de aztán megszokom, idővel egyre érzéketlenebb leszek, és már nem veszem észre, hogy nemcsak nem mosolygok vissza, már nemcsak egyszerűen figyelmetlen vagyok, hanem egyenesen kelletlenül, indulatosan fordulok mások felé, már direkt bántóan viselkedem. Ezzel leplezem szundikálásomat. Ha figyelmeztetnek, ellentámadással terelem el a figyelmet bólogató-bóbiskoló fejemről.

Talán a körülöttem állók megpróbálnak segíteni, de én csak akadékoskodásukat veszem észre, és azt vágom fejükhöz, hogy törődjenek csak a maguk dolgával! Ekkor már az sem segít, ha ráébredek halálos betegségemre. Sátán már rég az elején, mielőtt bármit is észrevettem volna, egy forró trópusi éjszakán, abban a jelentéktelen szúnyogcsípésben halálos kórt terjesztett el véremben. Közönyöm egyre nő, és én egyre messzebb kerülök Krisztustól, és már semmi sem menthet meg, elalszom, és így hitem végképp meghal, Sátán elérte célját, a lelki halál lett részem. Bár testben még élek, mégis igaz rám Krisztus szava, amikor halottaknak nevezi azokat, akik nem Felé fordulnak teljes bizodalommal: „az a neved, hogy élsz, pedig halott vagy.” (1b.)

Tudom, nagyon nehéz állandóan virrasztani. Hiszen szükségünk van testünk pihenésére, lelkünk felüdülésére a mindennapi alvásban. A tanítványok is többször elaludtak Jézus mellett, amikor virrasztaniuk kellett volna. Elaludtak a megdicsőülés hegyén is — Lukács leírása szerint (Lk 9,32.) —, és elaludtak a Gecsemáné kertben is, amikor pedig Jézus határozottan felszólította őket a Vele való virrasztásra. De ellenállhatatlan álmosság vett rajtuk erőt, szemük leragadt újra és újra, hiába ébresztette fel őket Jézus többször.

Az álom hatalmasabb nálunk… Persze tudjuk mi azt jól, hogy Krisztus visszajövetelét ébren kell várnunk, hisz Ő megmondta: Ő úgy jön majd vissza, mint egy nagy úr, aki távoli utazásról tér meg, és akkor majd számba veszi, hogyan álltuk meg helyünket mi, a szolgái (akikre időközben mindenét rábízta).

Ébren kellene várni, a 10 szűz mégis elalszik, mert Ő késik. Az álom hatalmasabb nálunk… Nem vagyunk képesek felvenni a harcot Sátánnal, könnyedén legyőz minket. Vereségre vagyunk hát ítélve?

Lehet, hogy már a fa tövében alusszuk örök álmunkat mit sem sejtve; lehet, hogy még csak éppen elindultunk a fáradékonyság útján, amikor felcsattan Krisztus szava: „Ébredj fel”! (2a.) Ő tudja, hogy bár az a nevem, hogy élek, valójában halott vagyok. Tudja azt is, hogy túl gyenge vagyok ahhoz, hogy önerőből felkeljek. Az ének(EÉK 374.) szavaival Hozzá kell fordulnom segélykiáltásommal: Ébressz föl! Nekem kell először Felé fordulnom, hogy segítsen rajtam, mert bár Ő lankadatlan szól hozzám, csak Felé fordulva veszem észre Őt, csak Rá figyelve hallom meg hangját: „Ébredj fel”! (2a.) Az Ő szava, amellyel annyi beteget meggyógyított már, elég. Hiszen szava az Ige, a teremtő Ige, amely által a világ létrejött. Amit Ő mond, azáltal ma is a semmiből valami áll elő, a halálból élet fakad.

Legyen bár mögöttünk egy fárasztó nap, legyen bár este, amikor szemünket erőnek erejével sem tudjuk már nyitva tartani, ha Ő szól: „Ébredj fel”! (2a.), ez ad elég erőt, hogy legyőzzük az álmot, hogy diadalmaskodjunk Sátán felett. Akkor majd ahhoz is lesz erőnk, hogy a halófélben levőket is ébresztgessük, erősítsük.

De jaj nekünk, ha nem ébredünk fel, mert nem tudjuk, mely órában jön el a Vőlegény. Mi lesz, ha álmunkban lep meg? Egyetlen lehetőségünk van: teljes bizalommal Felé fordulva kérni: Ébressz föl!

Ámen

Kommentárok:

(A Szent István Társulati Biblia jegyzetei. BibliaTéka CD-ROM. Arcanum Digitéka Kft.):

„Jel 3,1-6.

Szárdesz valamikor híres város volt, de a római birodalom idejében lehanyatlott. Híres volt gyapjúszövése, kereskedelme s lakóinak erkölcstelen élete. Kezdetben buzgó hívei voltak, de később sok volt benne a lelkileg halott. Aki kitart Krisztus mellett, az a diadal ruhájába, fehérbe öltözik, neve bent lesz az élet könyvében, vagyis üdvözül.”

(Káldi Biblia jegyzetei. BibliaTéka CD-ROM. Arcanum Digitéka Kft.):

„Jel 3,1

ki Ura a legfőbb lelkeknek (Jel. 1,4.) és az anyaszentegyház elöljáróinak (Jel. 1,20.).

Jel 3,1

Ugy látszik, hogy életed tökéletes, hited erős, szereteted benső, de hiányzik nálad az éberség, magad sem élsz tökéletesen, hiveid közől is sokan egészen elvesztették a kegyelem életét.

Jel 3,3

emlékezzél meg a tanitásról, melyre téged oktattak, és a fölszentelésről, melyet Krisztus nyájának legeltetésére nyertél. Lásd Tim. I. 4,16.

Jel 3,3

véletlenűl fog rád rohanni büntetőitéletem. Lásd Máté 24,43. Tessz. I. 5,2. Máté 25,1.13.

Jel 3,4

kik lelköket a hamis tanítás és gonosz élet által meg nem fertőztették.

Jel 3,4

nagy dicsőségben (Máté 17,2.).

Jel 3,5

Luk. 10,20. Zsid. 12,23. Jel. 13,8. 20,12. 21,27.

Jel 3,5

Máté 10,32.”

(Jubileumi kommentár. BibliaTéka CD-ROM. Arcanum Digitéka Kft.):

„Jel. 3,1–6. Levél a szárdiszi gyülekezethez.

Szárdisz Lídia fővárosa. Egykor Krózus alapította. A Kr. u.‑i 1. században már csak a múltjával dicsekedhetett. Az 1b-ben található jellemzés az egész városra is érvényes.

A város a lídiai és a keleti gyapjúkereskedelem egyik jelentős központja volt. Az 5. v.-ben a fehér ruhákra célzásnak ez a tény a kapcsolópontja.

Krisztus méltóságjelzője hasonló az efézusi gyülekezethez írt levélben található jelzőkkel (vö. 2:1), Isten hét lelke, a mindenséget kormányzó isteni lélek teljessége (vö. 1:4). Krisztus ismeri a gyülekezet életét (vö 2:2). Abban nincs semmi, amit dicsérni lehetne. Ítélete kemény: a gyülekezet csak létezik, de nem él. Az őskeresztyén kegyességben az ébrenlét = élet, alvás = halál. Az ébrenlét az Újszövetség szerint vigyázásban, reménységben, az engedelmességben, jócselekvésben folytatott élet, a halál pedig a közönyösségben, reménytelenségben, bűnben való elmerülés (Mk 13:33; 14:38; 1Tim 5:6).

A felszólítás a gyülekezet angyalához, tehát magához a gyülekezethez szól. A gyülekezetnek az ‘ébren’ lévő tagjai szólítsák éberségre, életre azokat, akik halófélben vannak, a bűn és közönyösség halálos álmába merültek. Krisztus a bíró, nem találta a gyülekezet életét teljesnek Isten előtt. Hogy mi a mértéke az Isten bírói széke előtti teljességnek, nem mondja ki világosan az írás. A Biblia egységes bizonyságtétele szerint a hit és az életgyakorlat megegyezéséről van szó, a hívő engedelmesség gyakorlásáról.

A peplérómena a teljességre jutás kedvelt kifejezése János irataiban (Jn 16:24; 17:13; 1Jn 1:4; 2Jn 12; vö. Kol 2:10). Mivel Jézus az Isten szeretetének a teljességét hozza el nekünk, a mi életünknek is teljességre kell jutni minden tekintetben.

Az ‘én Istenem’ kifejezés az apostolnak a kijelentő Istenhez való páratlan viszonyára utal és ezzel apostoli tekintélyére.

A megtérés, a halálról az életre visszatérés útja az, hogy a gyülekezet visszamegy az egyházat létrehozó tiszta apostoli üzenethez (3 v.). Ha a gyülekezet nem ébred fel halálos álmából, Krisztus váratlanul fogja meglepni és megítélni, mint ahogyan a tolvaj a gyanútlan alvót kifosztja (vö. Mt 24:43k. par.; Lk 19:39k.; 1Thessz 5:24; 2Pt 3:10). A szinoptikus példázatot János itt az ítéletre visszatérő Jézusra alkalmazza.

A beszennyezett ruha, a bűnökkel beszennyezett test (Júd 23). Akik életüket a bűn szennyétől megtisztították, megtisztítani engedték, azoknak Krisztus mennyei dicsőségében részük lesz. A világítóan fehér ruha a mennyei lények jellemzője a Jel jelképrendszerében (4:4; 6:11; 7:9.13). A győztes jutalma a fehér ruha, az üdvösség, Krisztussal való örök közösség mellett a mennyei polgárság, Istenhez, népéhez és országához örök tartozás (vö. Ex 32:32k.; Jel 4:3; Dán 2:1). Az élet könyvébe írtakról Krisztus bizonyságot tesz Isten ítélőszéke előtt, ezek megmenekülnek az ítélettől, az örök kárhozattól és bemennek az örök életre (13:8; 17:8; 20:12; 21:27). Jézusnak ez a bizonyságtétele felelet övéinek mindvégig megbizonyított hitvalló hűségére (vö. Mt 10:32; Lk 12:8).

A szárdiszi gyülekezethez írt levél üzenete intelem a hit és a keresztyén engedelmesség ébrentartására. A gyülekezetnek közönyös és bűnbe merült tagjait ébresztve, a hit éberségével és a keresztyén élet tisztaságával lehet csak olyan bizonyságtevő életet élni, amely megérdemli az élet nevet, amely több, mint puszta létezés, vegetálás.”

(Ravasz László: Az Ó/Újszövetség magyarázata. Kálvin Kiadó):

„5. SZÁRDISZ (3,1—6)

Szárdísz történelmi város. Ragyogó múlt, szegényes jelen. Nem tudjuk, mikor vert ott gyökeret a keresztyénség. Időszámításunk kezdetén egy földrengés elpusztította, de aztán Tiberius felépítette. A fehér gyapjú fő lerakodóhelye.

Krisztus a maga jelzői, attributumai közül azt emeli ki, hogy benne van a Lélek teljessége (= hét lélek), s kezében tartja a hét csillagot, a gyülekezet angyalait. Éppen a gyülekezet angyala ellen szól ez a levél, éppen a lélek hiányát kifogásolja és lelket ígér. ‘Az a neved, hogy élsz’ — sokan arra következtettek, hogy az angelost Zosimusnak, Zotikusnak vagy Vitálisnak hívták. Enélkül is teljes az értelem: a névleges, a látszatkeresztyénség ellen szól. ‘Vigyázz és erősítsd meg!’ — az eredeti: ginou grēgorōn többet mond: légy éber, légy ébredő, felébredt. Tán ez volna a legjobb: Ébredj fel! Erősítsd meg azokat, akik már halódnak, akik meg fognak halni. Nem abszolút reménytelen még sem az elöljárónak, sem a gyülekezetnek az állapota. Olyan, mint egy halálos betegé operáció előtt. Az még megmentheti, ha ébred és ébreszt. Ha nem: elvész, mert egész lénye (erga) elégtelen (‘nem találtam életművedet betöltöttnek’) Isten előtt (enōpion tou Theou mou). Isten maximumot kíván, nem felemunkát, pláne minimumot!

Így jön a bűnbánatra való felhívás. Majdnem úgy, mint Efezusban — az is ‘esett’ —, emlékezzél meg, hogyan vetted és hallottad. Vonatkozik az ordinációra és az igehirdetésre — tartsd meg és térj meg! Ebben a levélben van a legtöbb közvetlen Jézus-citátum, így ez a mondat is. — Sokan idehelyezik a 16,15 versét: ‘Íme, eljövök, mint a tolvaj; boldog, aki virraszt és őrzi ruháját, hogy ne járjon mezítelenül és meg ne lássák az ő szégyenét.’ A görögök mezítelenül aludtak, s ha az alvót ugrasztja ki az ágyából a trombitaszó, meztelenül fog elrohanni; az éber azonban felöltözködik, mintha lakodalomba menne. Az alvó ember elveszti érzékét az idő iránt. A jánosi parúziagondolat azt vallja, hogy aki készen várja az Urat, az megtartatik. Ítélet csak azokra jön, akik nem várják, vagy nem akarják várni.

‘De vannak néhányan Szárdiszban, akik nem szennyezték be ruhájukat’, s akik in statu gloriae immortalitatis az Úr eljövetele után fehér ruhában fognak járni — ‘Velem’, mondja az Úr. Bizony, csak Vele, s Nélküle nem, mert nincs fehér ruhánk, ha csak Ő ránk nem adja érdeme királyi palástját.

‘És annak nevét nem törlöm ki az Élet Könyvéből.’ Az Élet Fejedelme vezeti az Élet Könyvét. Abban van beleírva minden mennyei polgárnak a neve. Onnan ki is törölhető. Nem jogforrás ez, ami elhív, vagy elvet, mint a predestinációs tanácsvégzés, hanem éppen e tanácsvégzés érvényesülését mutató mennyei nyilvántartás. A kép nagyon általános az Ótestamentumban.

Ez az ébresztőlevél szól minden olyan keresztyénségnek — akár ortodox, akár modern —, ahol a papság megölte a prófétaságot, az egyháziasság az élő hitet, a betű a lelket, a hagyomány az élő kijelentést. De ezeket is Isten népének tartja. A felébredteket nem különíti el, nem szervezi külön, hanem azt a nagy feladatot bízza rájuk: Erősítsétek az elaléltakat, ébresszétek az elaludtakat, támasszátok a halottakat! Hitben, szolgálatban és szenvedésben legyetek újra egyek!

Szárdisz a mai egyházi keresztyénség arcképe.”

(A Biblia ismerete kommentársorozat. Keresztyén Ismeretterjesztő Alapítvány):

„E. A szárdiszi gyülekezetnek szóló levél (3:1-6)

1. RENDELTETÉSI HELY (3:1-A)

3:1a. A fontos kereskedő város, Szárdisz kb. 50 km-re délkeletre volt Thiatirától egy forgalmas kereskedelmi útvonal mentén, mely kelet-nyugat irányban húzódott Lídia országán keresztül. Fontos iparágak tették gazdaggá ezt a várost, melyek közé tartozott az ékszerkészítés, valamint a kelmefestés. Vallási szempontból a pogány istentisztelet egyik központja és egy Artemisz-templomnak helyet adó város volt, ennek romjai még ma is láthatók (vö. magyarázatok a 2:1-nél egy másik Artemisz-templomról). Ma csupán egy kis Sart nevű falu található ennek a valamikor fontos városnak a helyén. A régészek megtalálták egy keresztyén templom romjait az Artemisz-templom közelében. Amikor Krisztus üzen ennek a gyülekezetnek, úgy mutatkozik be, mint akinél az Isten hét lelke és a hét csillag van. Ez a leírás hasonló az 1:4-hez. Itt Krisztus azt mondja, hogy nála van az Isten hét lelke, és ezzel a Szentlélekkel való kapcsolatára utal (Ézs 11:2-5; vö. Jel 5:6). Amint az 1:20-ban a hét csillag, itt is a gyülekezetek pásztorait jelenti, akiket Krisztus szintén kezében tart (vö. 2:1).

2. DICSÉRET (3:113)

3:1b. Az egyetlen dicsérő szó valójában feddés, amikor Krisztus így szól: az a neved, hogy élsz. Ez a megállapítás nyilvánvalóan a kortársak véleményét tükrözi a gyülekezet hatékonyságáról.

3. FEDDÉS (3:1C, 2B)

3:1c, 2b. Krisztus gyorsan eloszlatja az elevenségükről szóló tévhitet, amikor kimondja, hogy halott vagy. A farizeusokhoz hasonlóan külső megjelenésük eltakarta élettelenségüket (vö. Mt 23:27-28). Krisztus még hozzáteszi: nem találtam cselekedeteidet teljesnek az én Istenem előtt. Messze nem tettek eleget hívő kötelességeiknek.

4. BIZTATÁS (3:2A, 3)

3:2a, 3. Krisztus felszólítja a gyülekezetet: ébredj fel a lelki szunnyadásból, és erősítsd meg az életnek azt a néhány bizonyítékát, amivel még rendelkezel! Majd folytatja a felszólítást: emlékezzél tehát vissza, ... tartsd meg azt és térj meg! Figyelmezteti őket, hogy ha nem tartják be parancsát, akkor eljön, mint a tolvaj vagyis hirtelen és váratlanul.

5. ÍGÉRET (3:4-6)

3:4-6. Miközben ez a gyülekezet egészében véve halott vagy haldokló volt, Krisztus látta az istenfélő maradékot Szárdiszban, akik nem szennyezték be a ruhájukat bűnnel. Krisztus megígéri, hogy az igazi hívők fehérben fognak járni (vö. 18. v.), ami Isten igazságának jele, továbbá annak a nevét nem törlöm ki az élet könyvéből, és vallást teszek nevéről az én Atyám előtt és angyalai előtt.

Az az állítás, hogy nem törli ki nevüket az élet könyvéből, nehézséget jelent egyeseknek. De aki igazán megtért, az újjászületett marad, amint János mondja máshol (Jn 5:24; 6:35-37, 39; 10:28-29). Igaz, hogy ez az igeszakasz utalhat arra, hogy valakinek a neve ki lehet törölve az élet könyvéből, de valójában annak a megerősítése, hogy a nevük nem lesz kitörölve (vö. Walvoord, Revelation. 82, 338. old). János hat alkalommal utal az élet könyvére [Jel 3:5; 13:8 (vö. magyarázatok ott); 17:8; 20:12, 15; 21:27].

Ez a levél is azzal a felszólítással fejeződik be, hogy akinek van füle, hallja meg, mit mond a Lélek a gyülekezeteknek. A szárdiszi levél szívhez szóló üzenet azoknak a mai gyülekezeteknek is, ahol sokféle tevékenység folyik szép épületekben, de olyan gyakran hiányzik az örök élet bizonyítéka. Krisztus szavai ma is ezek: ‘emlékezz’, ‘térj meg’ és ‘engedelmeskedj’, ahogy a szárdiszi gyülekezetnek is üzente.”

(William MacDonald: Újszövetségi kommentár. Evangéliumi Kiadó):

„E) Szárdiszba (3,1-6)

3,1 Szárdisz azt jelenti, elmenekülő vagy helyreállítás. Az Úr úgy mutatkozik be, mint akinél van az isteni hét Szellem és a hét csillag. A Szent Szellem hatalma által ellenőrzi a gyülekezeteket és igehirdetőiket. Szárdisz az élettelen hitvallás gyülekezete volt. Jó hírnévnek örvendett, mint keresztyén gyülekezet, de legnagyobbrészt formális, unalmas megszokottság volt mögötte. Szellemi élete nem volt túláradó, nem voltak benne természetfeletti szikrák.

3,2-3 Az Úr megújult buzgóságra és új igyekezetre hívja fel, hogy erősítse meg azt a keveset, ami még maradt benne az Úr iránt, ugyanis a gyülekezet a haldoklás jeleit mutatta. Az emberek gyakran kezdtek el Istent szolgáló terveket, de sohasem jutottak el a befejezésig. Krisztus figyelmezteti őket, hogy erősítsék meg az igazság megszentelt maradékát, és térjenek meg élettelenségükből. Ha fel nem ébrednek, Ő jön el váratlanul és ítéletei.

3,4 Még Szárdiszban is volt egy maradék, amely nem veszítette el keresztyén bizonyságtételét. Ezek azok a hívők, akik nem fertőztették meg ruháikat világiassággal, és fehérben fognak járni Krisztussal.

3,5 Ők voltak a győztesek, akiket igazságos cselekedeteik mutattak igazi hívőknek. Fehér ruháik életük igazságosságáról beszélnek. Minthogy nyilvánvalóan igaz keresztyének voltak, neveik nem lesznek kitörölve az élet könyvéből.

Némelyek úgy gondolják, hogy az Élet Könyve tartalmazza mindazoknak a nevét, akik fizikai életet nyertek. E szerint a nézet szerint azok, akik életükkel bizonyítják, hogy valóban újjászülettek, nem töröltetnek ki a könyvből, míg magától értetődően mindenki más igen.

Mások úgy látják, hogy a könyv azoknak jegyzéke, akiknek új életük van. Nekik lett ígérve, hogy neveik nem lesznek kitörölve, vagyis soha nem fogják elveszíteni üdvösségüket. E nézet szerint az, hogy bizonyos neveket nem törölnek ki, nem jelenti szükségszerűen azt, hogy másokat igen.

A Szentírás következetes tanítása szerint az üdvösség kegyelem és nem cselekedetek által van. Világos a kijelentés, hogy az igazi hívő örök biztonságot élvez (Jn 3,16; 5,24; 10,27-29). Az 5. vers nem foglalja magában azt a lehetőséget, hogy Istennek valamelyik gyermeke valaha is elvesszen.

Urunk hozzáteszi azt az ígéretet, hogy vallást tesz a győztesnek a nevéről Atyja és a menny angyalai előtt.

3,6 Ismét felszólítja az embereket, hogy hallják meg ezt a figyelmeztetést, nehogy csak vallásosak legyenek anélkül, hogy újjászülettek volna.

A szárdiszi gyülekezetet gyakran úgy tekintik, mint a reformáció utáni periódus képét, amikor az egyház formálissá, rituálissá, világiassá és politikaivá vált. Az európai protestáns államegyházak valamint az amerikai gyarmatok vezető szerepet játszottak ebben az eltévelyedésben.”

(Jeromos Bibliakommentár. Szent Jeromos Katolikus Bibliatársulat):

„26 (e) A szárdeszi egyháznak (3,1-6). 1. Isten hét lelke és a hét csillag: Ld. 1,4.16.20. A feltámadott Jézusnak hatalma van az angyalok felett (vö. Fil 2,10; Zsid 1,4-14; 2,5-9). 3. úgy érkezem, mint a tolvaj: A 16,15 a tolvaj képét a végső idők általános leírására használja. Itt azonban egy sokkal konkrétabb ítélet veszélye fenyeget, mely a Jezabel és követői elleni ítélethez hasonló (2,22-23). 4. néhány név Szárdeszben: A ‘név’ kifejezés egy listára vagy nyilvántartásra utal, talán az élet könyvére vonatkozik (ld. 3,5; 13,8; 17,8; 20,12.15; 21,27). akik nem szennyezték be ruhájukat: A szennyezett ruha a bűnösség általános jelképe lehet (vö. Szof 3,3-5). Egy másik lehetséges jelentés szerint a tiszta ruha a keresztségben megvalósuló megtisztulást és új kezdetet szimbolizálja, ezt a ruhát a szárdesziek közül néhányan megtartották. ezek fehér ruhában fognak kísérni, mert méltók rá: A ‘fehér öltözet’ a megdicsőült testet jelképezi, amit haláluk után vagy a feltámadás idején kapnak a hűségesek (ld. 6,11; 7,9.13; vö. 2Kor 5,4; As.Iz. 4,16; Pászt.Péld. 8.2,3). 5. az élet könyve: Eredetileg azok névsora, akik túlélik Isten haragjának megnyilvánulását (Mal 3,16–4,3); a Jel.-ben viszont azoknak a listája, akik majd bejutnak az új Jeruzsálembe (21,27).”

(Szabó Andor: Lábam előtt mécses a Te igéd. Kálvin Kiadó):

„HA AZ ‘ÉLŐ’ ÉLEDNI KEZD

Jel 3,1-6

A gyülekezetek Ura, aki a Lélek teljességéből szól (vö. 1,4), többféleképpen érkezhet meg. A legszelídebb, s leginkább elviselhető ‘egyházlátogatás’, ha igéjével és Szentlelkével tart vizsgálatot. Kilátásba helyezi ugyan, hogy épp alvásuk közben fogja rájuk nyitni az ajtót, mégis, hogy ne készületlenségben lephesse meg őket, jóelőre levelével, igéjével tanítja, figyelmezteti, dicséri, buzdítja mindnyájukat személy szerint. Fedezzük fel értékét és becsüljük meg, hogy az ige ébreszt; nélkülözhetetlen elővételezése ez az Úr érkezésének mindaddig, amíg majd dicsőségben el nem jön. Hozzá képest bármely előzetes, még időben, netán utólagosan végrehajtott közbeavatkozása keményebb és alig elviselhető. Hogy ne kelljen ilyen eszközökhöz folyamodnia, küldi levelét a címzettnek, vegye magára először ő, hogy a szárdisziak se halljanak félre, de szíven találhassa, felrázhassa őket. Az éles hallás sorrendje, hogy aki maga is meghallja, az tudja ébresztő erővel tovább adni a halófélben lévőknek. Mert az ‘élő’ nevezettel csínján kell bánni. Az a mértéktartó, ha ‘kegyelemből élő’‑t mondunk, s nem mi minősítjük magunkat. Az élet nem érdem, hanem ajándék, igaz ez az élet bármely formájára, a hitből kapott új életre is. Ha e talajról letérünk, máris alvásba dermedtünk és halódunk, csokor virág vagyunk, letépve az éltető tőről. Bibliai indoka és ösztönzés rá tehát e szakaszban van, valamint a Róm 13,11kk és az Ef 5,14 igéiben. Mit kezdjek magammal, ha a tüzetes vizsgálat fényt derített rá, hogy alszom? Essek pánikba, hova fussak, milyen serkentő szerekkel kuruzsoljam magamat? A mesterségesen felszított hangulat hamar összeomlik, s apátiába süllyed. Magas hőfokot nem lehet mindig emelt szinten tartani. Megint csak józanul tanácsol az ige, mi a teendő: Emlékezz vissza, miként és hogyan kaptad, azaz, hogy kegyelemből. Isten befogadó tette minden emberit megelőz egy ütemmel. A bocsánat, az új élet Krisztus érdeméért adatott, bár meghallása a jó hírnek, s befogadása az én dolgom. Ha a sorrend tisztázott, nem válik teljesítménnyé a megtérés sem. Az ébredés sem rekedhet meg annál, hogy rádöbbenek bűnös voltomra. Sokkal inkább a kegyelem felemelő, mindent megtisztító rámköszönése az; felfedezem, nem tétovázom, s boldogan ráhagyatkozom. — Ha e szükséges felkészülés kimarad, idő előtt, tolvajként érkezik meg az Úr. Az ismert hasonlat (16,15; Mt 24,43 par; 1Thessz 5,2kk; 2Pt 3,10) ez esetben a végidőket megelőző, ítéletes eljövetel felé tolódik el jelentésében, midőn az Úr kimozdítja helyéből és kegyelemből kapott helyzetéből a gyertyatartót, tehát a gyülekezetet, mert hanyagul élt és gazdálkodott kegyelmi javaival. — Néhányan mégis fehérben fognak járni közülük, mert megőrizték magukat a szennytől. Jobban mondva: Ő fogja fehérbe öltöztetni őket, s nevük nem töröltetik ki az élet könyvéből. Kár lenne kitörlődni annak, ami már be van írva! A hűtlenség okozhatja ezt. Midőn a hűségesek kerülnek sorra a végső számadáskor, Krisztus kiáll mellettük, vállalja őket. Legyünk időben, s kellően éberek és bölcsek, hogy részünk lehessen benne.”

(Cornelis van der Waal: Kutassátok az Írásokat! Iránytű Kiadó):

„5. A Pap-Király üzenete gyülekezeteihez

Hét üzenet. Egy bizonyos vasárnapon János apostol Patmosz szigetén királyi dicsőségében látta meg Jézus Krisztust. Krisztus azonban papnak volt öltözve, és templomi környezetben jelent meg (trombiták, lámpatartók stb). A feltámadott Megváltó üzeneteket diktált le Jánosnak a hét kis-ázsiai gyülekezethez. A látomás szerint ezeket az üzeneteket, illetve azoknak a másolatait hét angyalnak vagy hírnöknek kellett elvinnie a hét gyülekezethez.

Mind a hét levél egy bizonyos belső rend szerint van felépítve. Bevezetésként mindegyik megadja Jézus valamelyik megjelölését, amely a látomásban előfordult. ‘Ezt mondja az, aki...’ (ez tulajdonképpen az Ószövetségből ismert fogalmazás: ‘Ezek a (nagy király) szavai...’) Ebben azonnal a királyi stílust ismerjük fel. Ezek után a megszólított gyülekezet jellemzésére kerül sor: ‘Tudok cselekedeteidről...’, ezt pedig vagy dicséret, vagy dorgáló szavak követik. Ha dorgálásra kerül sor, akkor az többnyire így kezdődik: ‘De az a panaszom ellened...’ A levél általában valamilyen ígérettel és a jól ismert felszólítással zárul: ‘Akinek van füle, hallja...’ Az ígéretek, amelyek az utolsó négy levélben megelőzik a felszólítást, a Jelenések könyvében később következő látomásokhoz kapcsolódnak — például az élet fája, az élet könyve, a második halál, Isten trónusa és így tovább.

A nikolaiták. E verseket olvasva önkéntelenül is az a benyomásunk, hogy ezeknek a gyülekezeteknek igen nehéz időket kellett átélniük a nikolaiták miatt. A levél szerint a zsinagógát a Sátán zsinagógájának kellett tekinteni. A kis-ázsiai zsidók a céheken keresztül, valamint politikai és anyagi helyzetüknél fogva igen erős befolyással rendelkeztek. Nagyon megnehezítették a keresztyének életét, akik nagyrészt a zsidók közül kerültek ki, valamint a zsinagógát látogató, ún. istenfélő pogányok közül.

Tudomásunk szerint a nikolaiták az egyház és a zsinagóga közötti kompromisszum hívei voltak. Ahhoz, hogy a Jelenések könyvének hátralévő részét megértsük, fontos szem előtt tartani, hogy milyen fenyegetést jelentett ez az egyház-ellenes ‘ötödik hadosztály’. Ez rávilágít arra is, hogy milyen kapcsolat áll fenn a hét levél és a látomások között.

Ha ezt megértettük, azt is meg fogjuk látni, hogy János mennyei jelenésekről írott könyve nem valami homályos és titokzatos könyv, amely bizarr témákkal foglalkozik, hanem ugyanazt az örök értékű üzenetet hirdeti, mint az evangéliumok vagy a Cselekedetek könyve, vagy éppenséggel a Zsidókhoz írt levél, amelyekkel olyan szívesen foglalkozunk. ‘Menjünk ki tehát őhozzá a táboron kívülre, az ő gyalázatát hordozva’ (Zsid 13:13). Gyertek ki belőle, én népem! Hagyjátok el a zsinagógát, a hitehagyott, hűtlen egyházat!”

(Karner Károly: Apokalipszis. Evangélikus Sajtóosztály):

„3,1-6. A szárdiszi gyülekezethez

A szárdiszi gyülekezet angyalának írd meg:

Ezt mondja, akié Isten hét lelke és a hét csillag. Tudom cselekedeteidet: az a neved, hogy élsz, pedig halott vagy. / Légy ébren, erősítsd a többieket, akik már-már meghalnak. Mert cselekedeteidet nem találtam tökéleteseknek Istenem színe előtt. / Gondolj azért arra, hogyan kaptad és hallottad [az evangéliumot]: tartsd meg és térj meg! Ha tehát nem leszel éber, mint a tolvaj, úgy megyek el [hozzád] és bizony nem tudod, melyik órában megyek el hozzád. / De mégis — vannak néhányan nálad Szárdiszban, akik nem szennyezték be ruhájukat. Ezek velem együtt fehér ruhában fognak járni, mert méltók rá. / Aki győz, azt így öltöztetem fehér ruhába. Nem törlöm ki nevét az élet könyvéből, sőt inkább megvallom nevét Atyám és angyalai előtt. / Akinek van füle, hallja meg, mit mond a Lélek a gyülekezeteknek.

Szárdisz Tiatirától délkeletre feküdt. Valamikor Lydia fővárosa volt, itt székelt Krözus (Kr. e. 560 táján). Utóbb, perzsa uralom alatt elvesztette jelentőségét, s római uralom alatt is elég jelentéktelen maradt. Kr. u. 17-ben súlyos földrengés pusztította el, de — jórészt Tiberius császár adományából újjáépült. A gyülekezet keletkezéséről nem tudunk semmit, létezéséről ez az üzenet az első híradás. Akárcsak a laodiceait, úgy a szárdiszi gyülekezetet sem dicséri meg Krisztus. Mégis az üzenet hagy a gyülekezet számára némi reményt, mert tagjai közt vannak néhányan, ‘akik nem szennyezték be ruhájukat’.

Krisztus úgy szól a gyülekezethez, mint ‘akié Isten hét lelke’ (1,4) és ‘a hét csillag’ (1,16). Mindkét megjelölés Krisztus isteni hatalmára és méltóságára utal, részben úgy, hogy rendelkezik Isten angyal-követeivel (5,6), akik a gyülekezetekben és az emberek közt Isten végzéseit keresztülviszik, részben úgy, hogy Ura a gyülekezeteknek, az egyháznak, mint Isten népének. Isten Lelkének erejével Krisztus belelát a gyülekezet igazi valójába. Látja és tudja, hogy a gyülekezet látszata és igazi valója éles ellentétben áll egymással. Kifelé élettel teltnek látszik, holott valójában ‘halott’, nem járja át újjáteremtő erővel Isten Lelke. De akihez Krisztus szól, azt élteti is. Ezért hangzik a gyülekezet felé a felszólítás, sőt parancs: ébredjen fel, sőt mintegy ‘nyissa ki szemét’, lássa és értse meg való helyzetét, ‘legyen ébren’ és erősítse tagjai közül azokat, akik már-már halófélben vannak. Az éber vigyázás, mint állandó készenlét, mellyel a gyülekezet várja Urát, alapvető a keresztény élet számára, nélküle a gyülekezet elsorvad, elhal (Mk. 13,34; 14,38; Mt. 24,42). E nélkül az éberség, a Krisztusra tekintő készenlét nélkül a gyülekezet ‘cselekedetei’, magatartása nem ‘tökéletes’, mert nem teljesedik ki Istennek tetsző és neki szolgáló életté. Ezért emlékezteti az üzenet a gyülekezetet az evangélium ajándékára, melyet alapításakor kapott. Akkor a szeretet első fellángolásával hallgatta az örömhírt. Most azt az ajándékot kell megtartani és visszatérni ahhoz az ‘első szeretethez’. 'Krisztus éles fenyegetéssel igyekszik felrázni a gyülekezetet. A hanyag és hűtlen szolgákat a hazatérő gazda büntetéssel sújtja (Mt. 24,45-51). Az Emberfia-Krisztus pedig olyan hirtelen, váratlanul lepi meg a hűtlenné lett gyülekezetet, mint ahogyan a tolvaj lepi meg a gyanútlan alvókat (Lk. 12,39; 1. Tess. 5,24; 2. Pt. 3,10).

De nem az egész gyülekezet lett hűtlenné: vannak tagjai, ‘akik nem szennyezték be ruhájukat’, vagyis megtartóztatták magukat, nem engedtek a kísértéseknek, nem szakadtak ki a Krisztussal való életközösségből és ezért jutalmul kapják, hogy majd Krisztussal a megdicsőültek ‘fehér ruhájában’ járnak (4,4; 6,11; 7,9.13). Közkeletű volt az a felfogás, hogy mennyei lények (pl. angyalok Mk. 16,5; Csel. 1,10; vö. Mk. 9,3) ragyogó fehér ‘ruhában’, azaz isteni dicsőségbe öltözött megdicsőült testben ragyognak. Ilyen értelemben ígéri Krisztus a ‘győztesnek’ is, hogy őt fehér ruhába öltözteti, nevét nem törli ki ‘az élet könyvéből’, (2. Móz. 32,32; Zsolt. 69,29; 139,16; Dán. 12,1), amely Isten örökkévaló birodalmában a polgárok névlistáit tartalmazza (Lk. 10,20; Fil. 4,3). Akinek neve fel van jegyezve az ‘élet könyvében’, azt nem éri kárhoztatás az ítéletben (Jel. 13,8; 17,8; 20,12; 21,27); Krisztus tanúskodik majd mellette, ‘megvallja nevét’ a mennyei Atya előtt (Mt. 10,32; Lk. 12,8) vagyis az illetőt befogadja övéi közé és örök életet ad neki.”

(Gál Ferenc: A Jelenések könyve. Agapé):

„Levél a szárdeszi egyháznak (3,1-6)

1 ‘A szárdeszi egyház angyalának ezt írd: Ezt mondja, akié az Isten hét lelke és a hét csillag: Tudok tetteidről. Tudom, hogy élőnek neveznek, de halott vagy. 2 Ébredj fel, és erősítsd meg a többieket, akik halálukon vannak. Tetteidet nem találom Istenem előtt teljes értékűnek. 3 Emlékezzél vissza, hogyan kaptad és hallottad: tarts ki mellette, és tarts bűnbánatot! Ha nem vigyázol, úgy érkezem, mint a tolvaj, és nem tudod, melyik órában leplek meg. 4 De vannak néhányan Szárdeszben, akik nem szennyezték be ruhájukat: ezek fehér (ruhában) fognak kísérni, mert méltók rá.

5 A győztest fehér ruhába öltöztetik. Nevét nem törlöm ki az élet könyvéből, hanem megvallom majd Atyám és angyalai előtt. 6 Akinek van füle, hallja meg, mit mond a Lélek az egyházaknak.’

Szárdesz nevezetessége a dúsgazdag Kroiszosz király emléke volt. A város melletti folyóban aranyat mostak, s innen volt a gazdagság. Az itteni keresztény közösség életéről a levél inkább csak feddést közöl, nem dicséretet. Krisztust az előbbi látomásból úgy jellemzi, mint akié a hét lélek (a Szentlélek) és a hét csillag (a mindenhatóság). A hangnem emlékeztet bennünket az apostoli igehirdetés stílusára is, amely a bűnt lelki halálnak nevezi, és az élet teljességét Isten szolgálatában látja. A szárdeszi egyházban bekövetkezett a lanyhaság, amit csak Krisztus második eljövetelének és az ítéletnek az emlegetésével lehet megszüntetni. A feladat az, hogy tartsanak bűnbánatot, ébredjenek fel, gondoljanak arra, hogy a tanítást Istentől kapták, és buzdítsák egymást. A megtérés azért is lehetséges, mert azért vannak, akik ‘nem szennyezték be ruhájukat’, s ezeknek a példája segíthet másokon is. A buzgóságért itt is hármas jutalmat ígér. A győztest fehér ruhába öltözteti, ami a kegyelem és az üdvösség jele, mint azt később a 7,9 mutatja. A második jutalom az, hogy nem törli ki az élet könyvéből, vagyis az örök élet ígéretéből, s a harmadik az, hogy megvallja Atyja előtt. Ezt egyébként Krisztus az evangéliumban is emlegeti (Mt 10,32).”

(Joó Sándor: Mindenkor örüljetek. Ajtony Artúr):

„AZ A NEVED, HOGY ÉLSZ
Lekció: Jelenések 3,1-6

Alapige:

‘‘Vigyázz, és erősítsd meg a többieket, a kik haló félben vannak; mert nem találtam a te cselekedeteidet Isten előtt teljeseknek. Megemlékezzél azért, hogyan vetted és hallottad; és tartsd meg, és térj meg. Hogyha tehát nem vigyázol, elmegyek hozzád, mint a tolvaj, és nem tudod, mely órában megyek hozzád.’

Jelenések 3,2-3

Az a Szardisz, amelyikhez Jézus a Jelenések könyvében lévő eme híres levelét írja, nem nagy, de gazdag és jólétnek örvendő város volt. Annak a lidiai birodalomnak a fővárosa, amelyiknek utolsó királya Krőzus volt. Helyén ma kőtörmelékek halmaza hirdeti a hajdani dicsőséget. A romok között apró kunyhókból álló nyomorúságos falucska húzódik meg Szárt néven. Egy keresztyén utazó, amikor egyszer arra járt, két keresztyén embert talált az egyébként teljesen mohamedán lakosság között. Ímé ennyire beteljesedett az ott lévő gyülekezeten az ítélet: ‘Ha nem vigyázol, elmegyek hozzád, mint a tolvaj...!’ Hiábavaló volt Jézus intelme, nem vigyáztak, nem tértek meg! Nem hallották meg, amit a Lélek mondott a gyülekezetnek. Mintha a szardiszi gyülekezet egész sorsa illusztrációja lenne ennek a Jézusi kijelentésnek: ‘Az ég és a föld elmúlnak, de az én beszédeim soha el nem múlnak!’ Talán az egész város tragédiája azon fordult meg, hogy nem volt senki a keresztyén gyülekezetben, aki igazán komolyan vette volna a Lélek beszédét. Ennyire sok függ attól, hogy a gyülekezet meghallja‑é, amit Isten szól hozzá. Vajon mi most megértjük-e majd, amit Jézus nekünk akar mondani ezen az Igén keresztül’?

‘Az a neved, hogy élsz...’ Ebből a kijelentésből, jellemzésből úgy látszik, hogy a szardiszi gyülekezet külsőleg rendezett viszonyok között élt, nem volt benne olyan hasadás, mint Korintusban, nem voltak benne táborok, klikkek, pártok, legalábbis nem szól róla a levél. Nem veszélyeztették az evangélium tisztaságát és erejét mindenféle tévtanítások, mint Kolosséban, nem burjánzottak fel közöttük a szekták, jó neve volt a gyülekezetnek az egész országban. Tekintélyes egyházközség volt, békességben élhetett, nem üldözték a tagjait. De talán éppen ez a nagy nyugalmi állapot volt a baja, ebben a nagy nyugalomban aludtak el annyira, hogy Jézus kénytelen ezt mondani rájuk: ‘halott vagy!’ A küzdelemmentes nyugalmi állapot sohasem előnyös a keresztyén egyházra nézve. A keresztyén élet nem nyugalmi állapot, hanem hősi életforma, ott bontakozik ki a maga teljességében, ahol naponként föl kell venni a küzdelmet Krisztusért! A keresztyén élet állandó frontonlételt jelent, még pedig olyan frontonlételt, amelyiken soha sincs fegyverszünet, ott nem lehet tétlenkedni, szunyókálni, elaludni, ott az alvás halált jelent. Nem lehet nyugton ülni! A keresztyénség helye ezen a földön a kereszt alatt van, és a fölöttébb nagy nyugalom kísértés a számára, amiben elbukik, elveszíti hitvalló hevét, megelégszik azzal, hogy élje csendesen a konszolidált, hagyománytisztelő közösség színtelen életét. A magam egyéni keresztyén életén is látom ezt: akkor vagyok lelkileg a leggyengébb, a legelesettebb állapotban, amikor szabadságon vagyok, és azt hiszem, nem vagyok kénytelen küzdeni mások lelkéért, vigasztalásáért, bűnből szabadulásáért, Igével való táplálásáért, – tehát amikor nincs szolgálatom, nem terhel a feladat és a felelősség súlya Isten országáért. Így van ez az egész keresztyén egyházzal, vagy gyülekezettel is: amikor nincs miért küzdjön, áldozzon, harcoljon, szolgáljon, mert mindene megvan, mert minden olyan szépen rendben van, akkor elveszíti szavának az erejét, akkor tiszteletreméltó egyesületté süllyed, nyárspolgárok kis csapatává válik, akik meg vannak elégedve önmagukkal, meg a kispolgári kegyességükkel.

Nos, hát valahogy ilyen látszatélet lehetett Szárdiszban. Úgy látszott kívülről, hogy él, virul, de mindez csak a belső életerők lassú apadását leplezték. Ezért leplezi le Jézus a látszatot: ‘Tudom a te dolgaidat, hogy az a neved, hogy élsz, és halott vagy!’ Ezt mondta Jézus egyszer valamikor a szárdiszi gyülekezetnek! Hát nekünk, a Pasaréti gyülekezetünkben az úgynevezett canonica visitatio, az esperesi vizsgálat, amelynek eredményeképpen megállapította a bizottság, hogy ebben a gyülekezetben mind az anyagi, mind a lelki dolgok példamutató szép rendben vannak’? Hát ha egyszer Jézus tartana canonica visitatiot? Nem mondana‑e nekünk is valami olyanfélét, mint itt a szárdisziaknak? Valami effélét: ‘az a neved, hogy élsz, és halott vagy!’ Mert a mi gyülekezetünknek is jó híre van, jó neve van, az a neve, hogy él! Hogy itt élő gyülekezet van! De atyámfiai, vigyázzunk, mert nem minden élet ám, ami annak látszik! Hajlandók vagyunk az egyház életerejéről nagyon emberi módon véleményt alkotni. Például az egyház életerejét az anyagi ereje szerint mérjük. És azt mondjuk: erős a gyülekezet, ha tehetős emberekből áll. Nos hát, gazdag egyház is lehet halott és koldus egyház is lehet élő. Krisztus egyháza akkor volt a legerősebb, amikor Pál apostol, meg Péter apostol mezítlábas szandálban rótták gyalog az országutakat, és amikor hatalmas, fényes katedrálisok helyett katakombákban és magánlakásokban jöttek össze a hívek Istent imádni. Vagy például nagy kísértés, hogy az egyház életerejét közéleti hatalmával mérjük, a világi politikában is érvényesülő szavával. Nos, megtanulhattuk már a történelemből, hogy nem akkor erős az egyház, ha királyok kénytelenek kanosszát járni hozzá, és nem az a gyengesége, ha a hívek lélekszámával mérjük az egyház életerejét. Nagy öröm látni a sokaságot, de a tömeg még nem biztos, hogy az élet jele. Virágvasárnapján is rengetegen hallelujáztak Jézus tiszteletére a jeruzsálemi utcákon. Ma is lehetnek az egyháznak halott tömegei is. Ne csaljanak meg hát a nagy számok: nem annyian vagyunk, mint amennyit nyilvántartunk. Egyedül az Úr ismeri az Övéit!

Tehát, egy templomot zsúfolásig megtöltő, szépen adakozó, Igét hallgatni szerető és zsoltárokat buzgón éneklő gyülekezetnek is mondhatja Jézus: ‘Az a neved, hogy élsz, és halott vagy.’ Sőt, csakis Jézus mondhat ilyet. Ez annyira súlyos kijelentés, olyan halálosan komoly megállapítás, hogy csak akkor nem túlzás, csak akkor van értelme, ha maga Jézus mondja. És vajon mondja? Nekünk is? Döntse el ki-ki magában önmagáról, ne a másikról; te magad személyesen élsz‑e igazán, vagy csak az a neved, hogy élsz, valójában azonban halott vagy? És itt az élet nem azt jelenti, hogy valaki létezik, beszél, mozog, cselekszik, lélegzik, eszik, iszik, hanem azt, hogy az ember tudja is, hogy miért él, hogy mi az értelme annak, hogy létezik, beszél, mozog, cselekszik, lélegzik, eszik, iszik. Tehát ez az élet itt egy magasabb rendű, egy más minőségű életet jelent. Röviden és egyszerűen azt az életet, amire Jézus mondta egyszer: Én vagyok az élet! Tehát az az ember él igazán, a szónak bibliai értelmében, aki Jézussal él együtt, aki Jézusban él, aki Jézus által él, Jézus Lelke erejében és vezetése alatt él, aki Jézusért él, vagy még egyszerűbben: akiben Jézus él. Az él, akinek a szája által Jézus szól, akinek a keze által Jézus segít, akinek a szívével Jézus szeret, akinek a pénzével Jézus gazdálkodik, aki majd ha meghal is, él! Az az ember él, akiben Jézus befogadásával elkezdődött az örök élet. Ha valakiben nem él Jézus, az akkor is halott, ha egyébként gyorsan mozog, sokat beszél, nagyokat cselekszik. Éppen erre mondja Jézus: ‘Az a neved, hogy élsz, és halott vagy!’ Ilyen halottan, ahogyan itt Jézus mondja, ilyen halottan is lehet a vallásosság külsőségeit gyakorolni. Lehet halottan templomba járni, adakozni, igét hallgatni, imádkozni. Az élő és a halott imádság között tudjátok mi a különbség? Az, hogy az élő imádság nyomán isteni cselekvés, isteni akció indul meg, mennyei erő lesz nyilvánvalóvá. Például meggyógyul egy beteg, vagy megnyílik egy börtönajtó, mint Péteré annak idején, vagy megoldódik egy probléma. Tehát valami olyan történik, amiben nyilvánvalóvá lesz Isten ereje. A halott imádságban pedig nincs semmi ilyen erő, csak szavak... Van élő és halott szolgálat. Az egyikben a Szent Lélek tüze ég, a másikban az emberi nagyot akarás lángja lobog. Az egyik nyomán ébredés támad, a másik csődbe fullad. Az egyik, az élő szolgálat: fölindít, a másik, a halott szolgálat: kimerít. Van élő és halott hit. Az egyik, az élő hit: mindig újabb lelkeket hódít meg Jézusnak, világosságánál bűnösök találnak rá a kegyelemre. A másik, a halott hit: mindig a maga tehetetlenségén nyavalyog. Azt mondottam: ki-ki döntse el önmagában önmagáról, nem neki mondja‑e Jézus: ‘Tudom a te dolgaidat, hogy az a neved, hogy élsz, és halott vagy?’

Kellemetlen az ilyen kemény szót hallani, mert az ember sohasem tudja kivonni magát alóla. De Jézus nem azért állapítja meg ezt a súlyos diagnózist, hogy kétségbe ejtsen vele, hanem hogy életre keltsen általa. Ez még nem az örök halál állapota, lehet még belőle felébredés. Ezért hangzik a nagy fölhívás: vigyázz! Éppen mert ilyen keményen szól Jézus, ez mutatja, hogy nem mondott le még az ilyen látszatéletről sem, még az, ilyen halottakról sem. Megráz, mint égő házban az alvót, ránk kiált: Vigyázz! Ébredj föl, veszély fenyeget, az örök halál!

‘Erősítsd meg a többieket, akik halófélben vannak.’ Különös parancs. Hogyan tudjam én erősíteni a halófélben lévőket, mikor én magam is halott vagyok? Pedig így kell tenni! Éppen azért erősítsd te a többi halófélben lévőt, hogy általa te magad erősödj meg újra, és támadj fel az új életre. Akinek gyenge a hite, forduljon a még gyengébb hitűek felé és erősítse őket. Aki szomorú, keresse föl a nálánál is szomorúbbakat, és vigasztalja őket. Akiben kialudt a buzgóság, próbáljon ébreszteni más alvókat. Aki megfáradt a keresztyén életben, vagy a bűneivel szembeni harcban, segítsen harcolni és győzni másoknak. Akinek kihűlt a szíve, próbáljon életre melengetni egy még nálánál is didergőbb lelket. Aki idegenbe tévedt, fogjon kézen valakit és vezesse haza. Akit már-már agyonnyom a saját terhe, vegye át magára valaki másét is. Ilyen furcsa törvénye van a megmaradásnak, a felébredésnek!

Ha egy keresztyén ember nem erősíti a környezetét, az halott keresztyén! Ha egy keresztyén ember nem jelent erkölcsi megerősödést ott, ahol van, akkor az halott. Csak akkor élünk Krisztusból való életet, ha másokat is éltetünk vele. ‘Erősítsd azokat, akik halófélben vannak.’ Vagyis akik bármi szempontból erősítésre szorulnak, mert gyengék a hitükben, vagy az erkölcsi magatartásukban, vagy az anyagi viszonyaikban, vagy a házaséletükben, vagy bármi egyéb vonatkozásban. Ilyenek pedig bőven vannak, ugye, talán rögtön otthon a családban is, vagy a barátaid között. Próbáld meg erősíteni a halófélben lévőket, élni fogsz magad is, mert kénytelen leszel mindig újra te magad is az Élet forrásához menekülni életért. Kénytelen Krisztust mindig újra venni az, aki a Krisztust vinni akarja, adni akarja!

‘Aki győz, az fehér ruhába öltözik, és nem törlöm ki annak nevét az élet könyvéből, és vallást teszek annak nevéről az én Atyám előtt és az ő angyalai előtt.’ (5. vers) Vagyis aki a lelki álom halálos kísértéseit legyőzve hozzáfog a halófélben lévők megerősítéséhez ‘az fehér ruhába öltözik’, vagyis a bűnbocsánat tisztaságában áll Isten előtt, és teljesen bizonyos lehet abban, hogy neve az Élet könyvéből soha nem fog kitöröltetni. Vagyis, akinek van füle és hallja, mit mond most ezen az Igén keresztül a Lélek a gyülekezetnek, az, ha halott volt is, most által-ment a halálból az életbe!

Kiáltsuk hát együtt egymásnak:

Ébredj, bizonyságtévő Lélek!
A várfalakra őrök álljanak,
Kik bátran szólnak s harcra készek,
Ha éj borul le, vagy ha kél a nap.
Hívásuk zengjen messze szerteszét,
Az Úrhoz gyűjtve népek seregét!

396. ének 1. vers

Ámen

1959. június 28.”

Textus:

Héber ÚSZ (ספרי הברית החדשה, United Biblie Societies, 1976):

LXX/Greek New Testament:

Apo 3.1

Kai; twÖ ajggevlw thÖ" ejn Savrdesin ejkklhsiva" gravyon: Tavde levgei oJ ejvcwn ta; eJpta; pneuvmata touÖ qeouÖ kai; tou;" eJpta; ajstevras: OijÖdav sou ta; ejvrga, oJvti ojvnoma ejvcei" oJvti zhÖ", kai; nekro;" eijÖ.

Apo 3.2

givnou grhgorwÖn, kai; sthvrison ta; loipa; aJ; ejvmellon ajpoqaneiÖn, ouj ga;r euJvrhkav sou ta; ejvrga peplhrwmevna ejnwvpion touÖ qeouÖ mou:

Apo 3.3

mnhmovneue oujÖn pwÖ" eijvlhfa" kai; hjvkousa", kai; thvrei, kai; metanovhson. eja;n oujÖn mh; grhgorhvsh", hJvxw wJ" klevpth", kai; ouj mh; gnwÖ" poivan wJvran hJvxw ejpi; sev.

Apo 3.4

ajlla; ejvcei" ojlivga ojnovmata ejn Savrdesin aJ; oujk ejmovlunan ta; iJmavtia aujtwÖn, kai; peripathvsousin met! ejmouÖ ejn leukoiÖ", oJvti ajvxioiv eijsin.

Apo 3.5

oJ nikwÖn ouJvtw" peribaleiÖtai ejn iJmativoi" leukoiÖ", kai; ouj mh; ejxaleivyw to; ojvnoma aujtouÖ ejk thÖ" bivblou thÖ" zwhÖ", kai; oJmologhvsw to; ojvnoma aujtouÖ ejnwvpion touÖ patrov" mou kai; ejnwvpion twÖn ajggevlwn aujtouÖ.

Apo 3.6

oJ ejvcwn oujÖ" ajkousavtw tiv to; pneuÖma levgei taiÖ" ejkklhsivai".

Modern görög ÚSZ (Η ΚΑΙΝΗ ΔΙΑΘΗΚΗ, ΕΛΛΗΝΙΚΗ ΒΙΒΛΙΚΗ ΕΤΑΙΡΙΑ, ΑΘΗΝΑ [United Bible Societies, 1989]):

Επιστολή στην εκκλησία των Σάρδεων

3 «Στον *άγγελο της εκκλησίας των Σάρδεων γράψε: “Να τι λέει ο Κύριος, που έχει τα εφτά πνεύματα του Θεού και τα εφτά αστέρια: Ξέρω καλά τα έργα σου: τ’ όνομά σου λέει πως είσαι ζωντανός, μα στην πραγματικότητα είσαι νεκρός. 2 Ξύπνα και στήριξε τους άλλους γιατί κινδυνεύουν να πεθάνουν. Σε δοκίμασα και βρήκα πως τα ως τώρα έργα σου δεν μπορούν να σταθούν μπροστά στο Θεό μου. 3 Για Θυμήσου πώς δέχτηκες το μήνυμα της σωτηρίας και με πόσο ζήλο το άκουσες! Μείνε πιστός σ' αυτό και μετανόησε. Γιατί, αν δεν ξυπνήσεις, θα σου έρθω ξαφικά όπως ο κλέφτης και δε Θα ξέρεις ποια ώρα θα ’ρθώ να σε κρίνω. 4 Έχεις όμως και μερικούς πιστούς στις Σάρδεις, που δε μόλυναν τα ρούχα τους με την απιστία. Αυτοί θα βαδίσουν μαζί μου ντυμένοι στα λευκά, γιατί το αξίζουν.

5 “Το νικητή θα τον ντύσει ο Θεός μετα λευκά ρούχα της νίκης δε Θα διαγράψω το όνομά του από το βιβλίο της ζωής και θα τον αναγνωρίσω ως δικό μου μπροστά στο Θεό και στους αγγέλους του. 6 Όποιος έχει αυτιά ας ακούσει τι λέει το Πνεύμα στις εκκλησίες”».

Vulgata:

Apo 3.1

et angelo ecclesiae Sardis scribe haec dicit qui habet septem spiritus Dei et septem stellas scio opera tua quia nomen habes quod vivas et mortuus es

Apo 3.2

esto vigilans et confirma cetera quae moritura erant non enim invenio opera tua plena coram Deo meo

Apo 3.3

in mente ergo habe qualiter acceperis et audieris et serva et paenitentiam age si ergo non vigilaveris veniam tamquam fur et nescies qua hora veniam ad te

Apo 3.4

sed habes pauca nomina in Sardis qui non inquinaverunt vestimenta sua et ambulabunt mecum in albis quia digni sunt

Apo 3.5

qui vicerit sic vestietur vestimentis albis et non delebo nomen eius de libro vitae et confitebor nomen eius coram Patre meo et coram angelis eius

Apo 3.6

qui habet aurem audiat quid Spiritus dicat ecclesiis

Magyar Bibliatanács (Protestáns revideált újfordítás):

Jel. 3,1

„A szárdiszi gyülekezet angyalának írd meg: ezt mondja az, akinél az Isten hét lelke és a hét csillag van: Tudok cselekedeteidről, hogy az a neved, hogy élsz, pedig halott vagy.

Jel. 3,2

Ébredj fel, és erősítsd meg a többieket, akik halófélben vannak, mert nem találtam cselekedeteidet teljesnek az én Istenem előtt.

Jel. 3,3

Emlékezzél tehát vissza, hogyan kaptad és hallottad: tartsd meg azt, és térj meg! Ha tehát nem ébredsz fel, eljövök, mint a tolvaj, és nem tudod, melyik órában jövök el hozzád. [Mt 24,43-44; Lk 12,39-40; Jel 16,15]

Jel. 3,4

De vannak nálad néhányan Szárdiszban, akik nem szennyezték be a ruhájukat, és fehérben fognak járni velem együtt, mert méltók rá.

Jel. 3,5

Aki győz, azt öltöztetik fehér ruhába, annak a nevét nem törlöm ki az élet könyvéből, hanem vallást teszek nevéről az én Atyám előtt és angyalai előtt. [2Móz 32,32-33; Zsolt 69,29; Jel 20,12; Mt 10,32; Lk 12,8]

Jel. 3,6

Akinek van füle, hallja meg, mit mond a Lélek a gyülekezeteknek!”

Protestáns revideált újfordítás saját variánsa:

1 És a Szárdiszban levő gyülekezet angyalának írd meg:

(Éppen_) ezt mondja , Aki birtokolja az Isten hét Lelkét és a hét hullócsillagot: megtudtam cselekedeteidet, hogy az a neved, hogy élsz, pedig halott vagy. 2 Légy éber és erősítsd meg a többieket, akik haldokolnak, mert nem találtam cselekedeteidet teljesnek az én Istenem előtt. 3 Emlékezz tehát , hogyan kaptad meg és hallottad és tartsd meg és térj meg! Ha tehát nem vagy éber, eljövök, mint a tolvaj, és egyáltalán nem tudod meg, melyik órában jövök el hozzád. 4 De vannak nálad néhányan Szárdiszban, akik nem szennyezték be a ruhájukat, és velem fognak járni fehérben, mert méltók .

5 A győztes így fog felöltözni fehér ruhába, és egyáltalán nem fogom kitörölni a nevét az élet könyvéből, és vallást teszek nevéről az én Atyám előtt és angyalai előtt.	6 Akinek van füle, hallja meg, mit mond a Lélek a gyülekezeteknek!

Károli (revideált):

A sárdisi, filadelfiai és laodiceai gyülekezetekhez szóló levelek.

Jel. 3,1

A Sárdisbeli gyülekezet angyalának is írd meg: Ezt mondja az, a kinél van az isteni hét lélek és a [rész 1,16.] hét csillag: Tudom a te dolgaidat, hogy az a neved, hogy élsz, és halott vagy.

Jel. 3,2

Vigyázz, és erősítsd meg a többieket, a kik haló [Jak. 5,19. 20.] félben vannak; mert nem találtam a te cselekedeteidet Isten előtt teljeseknek.

Jel. 3,3

Megemlékezzél azért, hogyan vetted és hallottad; és tartsd meg, és térj meg. Hogyha tehát nem vigyázol, elmegyek hozzád, mint a tolvaj, és [Mát. 24,42-44. 1 Thess. 5,2.] nem tudod, mely órában megyek hozzád.

Jel. 3,4

De van Sárdisban egy kevés neved, azoké a kik nem fertőztették meg a ruháikat: és fehérben fognak velem járni; mert méltók arra.

Jel. 3,5

A ki győz, az fehér ruhákba öltözik; és nem törlöm ki annak nevét az élet könyvéből, [rész 13,8. 20,12. 21,27. 2 Móz. 32,32. Zsolt. 69,29. Fil. 4,3.] és vallást teszek annak [Mát. 10,32. 25,31-40.] nevéről az én Atyám előtt és az ő angyalai előtt.

Jel. 3,6

A kinek van füle, hallja, mit mond a Lélek a gyülekezeteknek.

Szent István Társulati Biblia:

Levél a szárdeszi egyháznak

Jel 3,1

„A szárdeszi egyház angyalának ezt írd: Ezt mondja az, akié az Isten hét lelke és a hét csillag: Tudok tetteidről. Tudom, hogy élőnek neveznek, de halott vagy.

Jel 3,2

Ébredj fel, és erősítsd meg a többieket, akik halálukon vannak. Tetteidet nem találom Istenem előtt teljeseknek.

Jel 3,3

Emlékezzél, hogyan kaptad és hallottad; tarts ki mellette, és térj meg! Ha nem vigyázol, úgy érkezem, mint a tolvaj, és nem tudod, melyik órában leplek meg!

Jel 3,4

De vannak néhányan Szárdeszben, akik nem szennyezték be ruhájukat: ezek fehér ruhában fognak járni velem, mert méltók rá.

Jel 3,5

A győztest fehér ruhába öltöztetik. Nevét nem törlöm ki az élet könyvéből, hanem megvallom majd Atyám és angyalai előtt.

Jel 3,6

Akinek van füle, hallja meg, mit mond a Lélek az egyházaknak.”

Káldi Biblia:

Levelek a szárdisi, filadelfiai és laodiceai egyházközségekhez.

Jel 3,1

És a szárdisi egyház angyalának írd meg: Ezeket mondja, a kinél az Istennek hét lelke van és a hét csillag: * Tudom cselekedeteidet, csak a neved, hogy élsz, de meg vagy halva. **

Jel 3,2

Vigyázz, és erősítsd a többieket, a halófélben levőket, mert nem találom cselekedeteidet teljeseknek az én Istenem előtt.

Jel 3,3

Emlékezzél meg azért, mit vettél és hallottál, * és tartsd meg azt, és tarts bűnbánatot. Ha pedig nem vigyázandasz, úgy jövök hozzád, mint a tolvaj, és nem tudod, mely órában jövök hozzád. **

Jel 3,4

De mégis van néhány neved Szárdisban, kik nem fertőztették meg ruháikat; * ezek velem fognak járni fehérben, ** mert méltók.

Jel 3,5

A ki győzedelmes leend, így fehér ruhába öltöztetik, és nem törlöm ki nevét az élet könyvéből, * és megvallom nevét Atyám előtt és az ő angyalai előtt. **

Jel 3,6

A kinek füle van, hallja meg, mit mond a Lélek az egyházaknak.

Káldi Neovulgáta Biblia:

Jel 3,1

A szárdeszi egyház angyalának írd meg:

Így szól, akié az Isten hét lelke és a hét csillag: Ismerem cselekedeteidet, hogy van neved, hogy élsz, de halott vagy!

Jel 3,2

Légy éber, és erősítsd meg a többieket, akik közel vannak a halálhoz, mert műveidet nem találom teljesnek Istenem előtt.

Jel 3,3

Emlékezz tehát vissza, hogyan kaptad és hallottad, tartsd meg azt, és tarts bűnbánatot. Ha pedig nem leszel éber, úgy érkezem hozzád, mint a tolvaj, és nem fogod tudni, melyik órában jövök hozzád.

Jel 3,4

De van néhány neved Szárdeszben, akik nem szennyezték be ruháikat, és velem fognak járni fehérben, mert megérdemlik.

Jel 3,5

Aki győz, így fog fehér ruhába öltözni, és nem törlöm ki nevét az élet könyvéből [Zsolt 69,29;], és megvallom nevét Atyám és angyalai előtt.

Jel 3,6

Akinek van füle, hallja meg, mit mond a Lélek az egyházaknak!

Aranyos Biblia:

Ir a’Sárdisbéli, Filadelfiabéli és Laodiczeabéli Gyülekezeteknek lelki Páßtorinak.

Iel. 3.1

A’ Sárdis városbéli Gyülekezetnek Angyalának pedig írd-meg: Ezt mondja, a’kinél vagynak az Isteni hét lelkek, és a’hét tsillagok: Tudom a’ te dolgaidat, tudniillik hogy mondatol élni, holott meghólt légy.

Iel. 3.2

Vigyázz, és erösítsd-meg azokat a’kik megmaradtak és kik halandó félben vagynak: mert nem találtam a’te tselekedetidet Istennek elötte tökélleteseknek lenni.

Iel. 3.3

Megemlekezzél azért azokról a’mellyeket vöttél és hallottál, megtartsad azokat és megtérj. Hogyha nem vigyázándasz, elmégyek te hozzád mint a’ [Mát. 24:43.] lopó, és meg nem tudhatod melly órában mégyek te hozzád.

Iel. 3.4

Mindazáltal vagynak Sárdisban egynéhány emberek, kik meg nem ferteztették az ö ruháikat, annakokáért fejér ruhákban járnak én velem, mert méltók arra.

Iel. 3.5

A’ki gyözedelmes lészen, fejér ruhákba öltöztetik, és el nem törlöm annak nevét az életnek [Fil. 4:3.] könyvéböl, hanem vallást tészek annak nevéröl az én Atyám elött [Mát. 25:31.] és az ö Angyali elött.

Iel. 3.6

A’kinek füle vagyon, hallja a’mit a’ Lélek mond a’Gyülekezeteknek.

Luther Biblia:

Offb 3,1

Und dem Engel der Gemeinde in Sardes schreibe: Das sagt, der [Kap 1,4] die sieben Geister Gottes hat und die sieben Sterne: Ich kenne deine Werke: Du hast den Namen, daß du lebst, und bist tot.

Offb 3,2

Werde wach und [Lk 22,32] stärke das andre, das sterben will, denn ich habe deine Werke nicht als vollkommen befunden vor meinem Gott.

Offb 3,3

So denke nun daran, wie du empfangen und gehört hast, und halte es fest und tue Buße! Wenn du aber nicht wachen wirst, werde ich kommen [1. Thess 5,2] wie ein Dieb, und du wirst nicht wissen, zu welcher Stunde ich über dich kommen werde.

Offb 3,4

Aber du hast einige in Sardes, die [Jud 23] ihre Kleider nicht besudelt haben; die werden mit mir einhergehen in weißen Kleidern, denn sie sind’s wert.

Offb 3,5

Wer überwindet, der soll [Kap 7,13] mit weißen Kleidern angetan werden, und ich werde seinen Namen nicht austilgen aus dem Buch des Lebens, und [Mt 10,32; Lk 10,20] ich will seinen Namen bekennen vor meinem Vater und vor seinen Engeln.

Offb 3,6

Wer Ohren hat, der höre, was der Geist den Gemeinden sagt!

King James:

Rev. 3,1

And unto the angel of the church in Sardis write; These things saith he that hath the seven Spirits of God, and the seven stars; I know thy works, that thou hast a name that thou livest, and art dead.

Rev. 3,2

Be watchful, and strengthen the things which remain, that are ready to die: for I have not found thy works perfect before God.

Rev. 3,3

Remember therefore how thou hast received and heard, and hold fast, and repent. If therefore thou shalt not watch, I will come on thee as a thief, and thou shalt not know what hour I will come upon thee.

Rev. 3,4

Thou hast a few names even in Sardis which have not defiled their garments; and they shall walk with me in white: for they are worthy.

Rev. 3,5

He that overcometh, the same shall be clothed in white raiment; and I will not blot out his name out of the book of life, but I will confess his name before my Father, and before his angels.

Rev. 3,6

He that hath an ear, let him hear what the Spirit saith unto the churches.

La Bible de Jérusalem (szükség esetén elkel egy ůù, čè és ŕà csere):

Ap 3,1

"A l'Ange de l'Eglise de Sardes, écris: Ainsi parle celui qui possède les sept Esprits de Dieu et les sept étoiles. Je connais ta conduite; tu passes pour vivant, mais tu es mort.

Ap 3,2

Réveille-toi, ranime ce qui te reste de vie défaillante! Non, je n'ai pas trouvé ta vie bien pleine aux yeux de mon Dieu.

Ap 3,3

Allons! rappelle-toi comment tu accueillis la parole; garde-la et repens-toi. Car si tu ne veilles pas, je viendrai comme un voleur sans que tu saches à quelle heure je te surprendrai.

Ap 3,4

A Sardes, néanmoins, quelques-uns des tiens n'ont pas souillé leurs vętements; ils m'accompagneront, en blanc, car ils en sont dignes.

Ap 3,5

Le vainqueur sera donc revętu de blanc; et son nom, je ne l'effacerai pas du livre de vie, mais j'en répondrai devant mon Père et devant ses Anges.

Ap 3,6

Celui qui a des oreilles, qu'il entende ce que l'Esprit dit aux Eglises.

Sálóm-Eiréné-Pax, Üdv:

\\\\\\/////
/ _ _ \
(| (.) (.) |)
___________________.oOOo__( )__oOOo.___________________
| |
| Tommyca - Szakács Tamás |
| az A-T&T páros tagja |
| |
| Felsőpetényi Evangélikus Egyházközség |
| 2611 Felsőpetény, Ságvári Endre u. 12. |
| (35) 360-037 (Lelkészi Hivatal) |
| (30) 426-5583 (T) |
| |
| tommyca@freemail.hu |
| http://www.extra.hu/Tommyca |
|___________________.oooO_______________________________|
( ) Oooo.
\ ( ( )
\_) ) /
(_/

A színes jelölések értelme: vörös: az általam fontosabbnak tartott gondolatok; kék: a számomra kétséges, de legalábbis bizonytalan, megalapozatlannak tűnő gondolat; zöld: az általam egyértelműen tévesnek tartott gondolat; bíbor: átmeneti eset a vörös és kék között, ha a kétségesség csak részleges vagy feltételes; türkiz: átmenet a kék és zöld között, ha a kétségesség igen erős, netán a téves gondolat határát súrolja; ha esetleg valamit kiemelésre érdemesnek, de azért mégse annyira fontosnak tartok, akkor még előfordulhat a narancs használata is a vörös helyett; végül szürke: a számomra homályos részek, amelyeknél nem világos, mire is gondol a szerző. (Itt örömmel veszem, ha valaki legalább utólag meg tudja magyarázni, mit is jelenthetnek a leírtak, mire is gondolhatott az író!)

A felhasznált fordítások forrása általában a BibliaTéka CD-ROM (Arcanum Digitéka Kft.) A kivételek esetén a forrás külön jelölve.

Jel 3,1-6. - Névleges élő - Szentháromság u. 13.

Tamás Szakács

2005-08-15T01:08:30

Szakács Tamás