Title: Kedves ’Gyümölcsfák és viperák’
Subject: Mt 12,33-37. - Viperaszelídítés - Szentháromság u. 20.
Author: Tommyca
Company: Theophysicay Kút-Adó Intézet

Kedves ’Gyümölcsfák és viperák’!

Újabb vasárnap, újabb igehirdetés — újabb előkészítő… Ismét csak részben sikerült elvégeznem az előkészületekből, amit szerettem volna, mivel a héten maximálisan lekötöttek az esténként tartott reformációi bemutató-előadások. Mivel a saját gyülekezetekben is ez volt az ünneplés középpontjában, ezért nem volt perikópa szerinti igehirdetés, csak az előadáshoz kapcsolódó áhítat — így hát előkészítőt sem küldtem ehhez… Most viszont azért küldöm, amit a kevés idő mellett sikerült előkészülni:

Vázlatkísérlet:
Cím: Viperaszelídítés
Gyümölcsteszt
Viperavonások
Kincscsordulás
Szavak ítélete

A mai vasárnapra — Jézustól kölcsönvéve a képet — viperaszelídítés a feladatunk. Az, hogy miközben besziszegnek a templomunkba a viperák és letelepszenek a padokba, kifelé már siklóként csússzanak ki. Hogyan lehetséges ez?
Mielőtt valaki felháborodna a képen, hadd emlékeztessem arra magunkat, hogy Isten szemében az ember nem tűnik olyan ártatlan léleknek, mint amilyen képet magunk szeretünk festeni saját fajtánkról, és saját személyünkről. Különben ugyanis nem jellett volna Jézusnak kínhalált szenvednie — ez a legékesebb bizonysága annak, hogy az ember eredetileg Isten szemében még a viperánál is sokkal rosszabb és gonoszabb lény, aki érdem szerint ítélve csak a kárhozatra juthatna. Jézus azonban azért jött, hogy ezeket a viperákat megmentse.
Tehát hogyan lehet megszelídítenem a szószéken álló viperát? Hogyan lehet megszelídítenem a padokban ülő viperákat? Lehet próbálkozni agymosással, fenyítéssel, korholással, kérleléssel-rimánkodással, szigorral vagy épp enyheséggel, eréllyel vagy szelídséggel — nem hiszem, hogy sikerülne bármelyikünknek a kígyóbűvölés.
Egyetlen mód van rá, mégpedig a fülükön keresztül — na nem az épp most kudarcosnak kijelentett kérlelésre vagy hasonlóra gondolok, mert azok nem segítenek. Hanem arra, hogy a fülünkön keresztül hangzik Isten Igéje. Mert ez az egyetlen út arra, hogy a rossz fa beoltható legyen és jó fává válhasson. Hiszen a vipera biológiailag képtelen siklóvá alakulni. A hitetlenségből képtelen az ember a hitbe lépni — csak Urunk kegyelme teheti meg vele teremtő szava által.
„Majd ha meg tudja változtatni bőrét a néger, vagy foltjait a párduc, akkor tudtok ti is jót tenni, úgy megtanultátok a rosszat!” (Jer13,23.) A párduc nem változtathatja meg foltjait, a vipera nem lehet siklóvá — ezt mindenki jól tudja... Istennél azonban nincs lehetetlen. Az Ő szava tud bennünk is Lelke által újjáteremteni, és lehet a párduc folttalanná, lehet a vipera siklóvá! Nem tudom, milyen belső szándékkal jöttél ma templomba. Urunk szándéka azonban mindenképpen az, hogy viperaságodat letedd ide a keresztje alá, és siklóként távozz. Az Ő célja az, hogy rossz fa léteddel leroskadj Elé és Ő beoltson, és végre jó fa lehess, jó cselekedetet teremve.

Manapság divat ódzkodni a vitától — nem mondunk ellent a másiknak, nehogy megsértsük; nem mondunk ellent, nehogy rossz véleménnyel legyenek rólunk; nem mondunk ellent — mert gyávák vagyunk. Pedig az evangéliumokban világosan kidomborodik az egyre élesedő vitahelyzet. Ha Isten országáról volt szó, akkor Jézus sosem finomkodott, óvatoskodott, kertelt, kényeskedett — nyíltan viperák fajzatainak nevezi pl. a farizeusokat. (Vajon mai egyházi vezetőinkre mit mondana? Mai lelkészeinkre? Mai gyülekezeti tagjainkra?) Ilyen helyzetekben nagyon is világosan, szükség esetén nagyon is élesen elmondta az igazságot, ellentmondást nem tűrve. Hiszen Isten teljhatalmával szólt. A farizeusok úgy próbálták a maguk tekintélyét megőrizni, hogy az egyértelmű gyógyítási jeleket Sátán tettének kiáltották ki.
Tulajdonképpen ma is ez történik — ha valaki a Szentírás alapján fel mer szólalni bűnök ellen, rögtön őt kiáltják ki Sátán követének. Nem csodálkozunk rajta — hiszen ha ezt tették a Mesterrel, mi mást tennének tanítványaival?! Nekünk nem azokat kell követnünk, akik saját kényük-kedvük szerint forgatják ki a Szentírást. Nem az LVSZ új elnökéhez kell igazodni, aki már előre készíti a terepet a homoszexualitás előtt azzal, hogy finom célzással, de nagyon is nyilvánvalóan kiskorúaknak minősíti azokat, akik a homoszexualitást a Biblia alapján elfogadhatatlannak tartják. Nekünk Jézust kell követni — aki szükség esetén erőteljesen összeütközött a vallási vezetőkkel! Mert Isten országának igazságából nem engedhetünk.

(A Szent István Társulati Biblia jegyzetei):
„Mt 12,22-37.
(Vö.: Lk 11,14-15; 6,43-45.) Jézust ördögűzése miatt ismét azzal vádolják, hogy Beelzebub nevében űzi ki a gonosz lelket (vö.: Mt 9,32-34). Jézus a leghatározottabban visszautasítja a rágalmat. Hivatkozik arra, hogy ebben az esetben a sátán meghasonlott önmagával hivatkozik arra is, hogy vannak zsidó ördögűzők, s ezek akkor kinek a segítségével űznek ördögöt? A farizeusok nem akarják látni az igazságot, nem akarják észrevenni Isten Lelkét, ezért bűnük megbocsáthatatlan, mert maguk zárkóznak el a kegyelem elől. Az olyan beszédért, mely felesleges, vagyis amely rágalom, számot fognak adni az utolsó ítéleten.”

(Káldi Biblia jegyzetei):
„Mt 12,33
Ha jóknak akartok látszani, legyenek jók cselekedeteitek (gondolataitok, szavaitok és tetteitek), vagy pedig legyen összehangzó gonosz tetteitekkel egész valótok, és valljátok meg, hogy bensőleg is gonoszak vagytok; mert a gonosz tettekről ismertetik meg a gonosz ember, mint rosz gyümölcseiről a rosz fa (Ágost. Maldonat).
Mt 12,34
ti, teljesen megromlottak! Lásd Máté 3,7.
Mt 12,34
Miután a szó hű kifejezése belső gondolkodástoknak és egész valótoknak, mit szólhatnátok egyebet káromlásnál?
Mt 12,36
melynek nincs észszerű alapja, mely nem Isten dicsőségén és embertársainak javán alapszik. Mások a görögöt így: minden gonosz igéről.
Mt 12,36
mennyivel inkább ti, kik káromlást szóltok a Fiú és Szentlélek ellen, és a szerint cselekesztek? — A milyen a beszéd, olyan az ember, és a milyen az ember, úgy fog megitéltetni, tehát beszéde szerint fog megitéltetni. Ha hiúsággal van tele, hiú, hivalkodó az ő beszéde, és e szerint fog megitéltetni és megbüntettetni; mert semmi hiú nem állhat meg Isten előtt.
Mt 12,37
Épen mivel olyan az ember, a milyen beszéde. Az ember beszédei tehát az ő ügyállásának mindennapi jegyzőkönyvei Isten előtt.”

(Jubileumi kommentár):
„Mát. 12,22–37. Jézus az erősebb fegyveres (Mk 3:22–30; Lk 11:14–23; 12:10; vö. Mt 9:32–34; Lk 6:43–45).
Minden átmenet nélkül következik egy újabb gyógyítási történet. Egy súlyos démoni megszállottság alatt szenvedő beteget visznek Jézushoz: a beteg vak és néma, e kettős betegségének megfelelően szól Mt a gyógyulásról is. Számos ilyen csodát tett Jézus, ezért az elbeszélés itt nem is időzik a részleteknél. Csupán azért emeli ki ezt az esetet a többi közül, ami utána következik, mert bármennyire feltűnés nélkül cselekszik Jézus, a tömeg mélyen a látottak hatása alatt van (existanto ‘magukon kívül voltak’), és óvatosan kérdezősködik. A vezetők fellépése egyre keményebb, így a tömeg — bár alapos oka van Jézus tetteiből arra következtetni, hogy ő a Messiás, fél szembeszállni a vezetők álláspontjával. A jel megtörténte nem vonható kétségbe, ezért a hivatalos vélemény a szokott utat választja: kétségtelenül szellemi erők vannak munkában Jézus tetteiben, ezért a démoni erőkkel való cimborálás vádját szegzi ismét szembe vele. Egyetlen érvük Jézus származása és ezzel összefüggésben emlegetett életmódja lehet: ilyen ember nem állhat közösségben Isten Lelkével. Csakhogy Jézus jól ismeri ellenfelei gondolkozásmódját, és mivel tetteinek értékelése körül forog a vita, ehhez kapcsolódik válasza is. Először is arra utal, hogy tettei nem elszigetelt jelenségek; annyira nagy számban és szerves összefüggésben fordulnak elő, hogy csak egyetlen egységes akarat és erő megnyilvánulásainak tekinthetők. Ha ezek után mégis a sátánt keresi valaki Jézus tettei mögött, akkor önmaga ellen szól, hiszen akkor a sátán végső válságba jutott, és önmaga ellen fordult. Jézus szavaiban nem puszta képről van szó: a sátán uralkodásának kézzelfogható valósága áll előttünk. A következtetés maga pedig egyenesen elképesztő: ha Jézus a sátán közreműködésével tenné csodáit, akkor is a sátán végső vereségét jelentené a tetteiben megnyilvánuló korszak. Jézus annyira feltétlennek tartja Isten országa erejét, hogy számol azzal: olyanok körében is történnek Isten uralkodásának jelei, akik forma szerint nem az ő követői, mert az Isten országa nem szervezeti, hanem tartalmi ügy. A messiási jelek egyre inkább ‘eláradnak’ Jézus munkája nyomán Izráelben, a vezetőknek tehát látniuk kell, hogy ha Jézus ellen harcolnak, egész népükkel kerülnek szembe. Ha tehát tulajdon fiaikat nem látják el sátáni bélyeggel, akkor Jézusban is csak Isten országának föld megtestesítőjét láthatják. Egy újabb harci kép Jézus erőfölényét szemlélteti: aki támad, annak komoly túlerőben kell lennie, hogy vállalkozása sikeres lehessen. Jézus fölényes győzelméből mindenkinek le kell vonnia a következtetést: tanítványainak tudniuk kell, hogy ha Krisztus nélkül próbálnak szembenézni a sátánnal, akkor hatalmat vehet rajtuk, mert erősebb náluk; egész népének pedig számolnia kell azzal, hogy az ősi ígéret, Izráel nyájának összegyűjtése (synagein a pásztori igék közé tartozik!) csak Krisztussal járva valósulhat meg. Aki szembefordul Krisztussal, az ellene dolgozik az ígéret beteljesedésének (skorpizei is pásztori ige: ‘szétszórja’ ti. a juhokat). Ezért mutat rá arra Jézus, hogy ezen a ponton végsőképpen kiéleződik a döntés szükségessége: aki csak vele száll szembe, az még számíthat bocsánatra Isten ellőtt; de aki a Szentlélek nyilvánvaló munkáit tulajdonítja az ördögnek, annak sem most, sem az eljövendő világban nincs bocsánat. A hivatalosok logikáját fordítja visszájára, Jézus, amikor úgy tanít, hogy az embert cselekedeteiből kell megítélni: ahol jó gyümölcsöt látunk, ott a fát is jónak kell tartanunk. Ezért kell tartózkodnia minden igaz kegyesnek a lelkeket megrontó, rosszindulatú beszédek terjesztésétől. A megoldás nem az, hogy gonoszságunkat szép szavakkal próbáljuk palástolni, hanem az, hogy lelkületünket változtatjuk meg. Szavaink nem formájuk, hanem tartalmuk miatt gonoszak, ezért bármilyen legyen is külső formájuk, nem kerülhetik el az ítéletet, ha gonosz lelkületből fakadnak. Mert valamilyen módon minden szavunk, a legrejtettebben gonosz szavaink is lelkületünk próbája: amivel csordultig van az ember szíve, abból szól a szája.”

(A Biblia ismerete kommentársorozat [KIA sorozat]):
„12:30-37. Jézus ezután világos döntésre szólította fel hallgatóit. Vagy mellette, vagy ellene kell állást foglalniuk. Határozottan figyelmeztette azokat, akik eltávolodtak tőle. Láthatóan egyesek nem értették meg, hogy kicsoda Jézus: isteni személy, aki az emberek között él — ezek természetesen nem tudták értékelni igazán. Ezért elnéző a saját személyével kapcsolatos vélekedések iránt: Ha valaki az Emberfia ellen szól, annak is megbocsáttatik. Lehetséges, hogy Jézus személye nem érthető meg könnyen, de a benne működő erőt sohasem szabad félreérteni, különösen nem a vallási vezetőknek.
A vezetők miatt a nép közel állt ahhoz, hogy olyan döntést hozzon, ami visszafordíthatatlan következményekkel jár. Arra hajlottak, hogy tévesen a Sátánnak tulajdonítsák a Szentlélek Jézus Krisztusban megnyilvánuló erejét, és ezzel elkövessék a Szentlélek elleni káromlás bűnét. Ezt a bűnt ugyanolyan formában ma nem lehet elkövetni, mert ahhoz Jézus jelenlétére lenne szükség a földön, és a Lélek erejével végrehajtott csodáira. Ha a vezetők a néppel együtt mégis arra a következtetésre jutottak volna, hogy Jézust sátáni erők vezérlik, akkor ezzel olyan bűnt követtek volna el, amelyre sem egyénileg, sem pedig nemzetileg nincs bocsánat (sem ebben a világban, sem az eljövendőben). Következésképpen Isten ítéletét vonná maga után a népre, és mindazokra, akik ragaszkodnak ehhez a nézethez.
Az az ellentét, amit Jézus a jó fa és gyümölcsei, valamint a rossz fa és gyümölcsei között felállított, jól mutatja a választási lehetőséget (7:16-20). Jézus viperák fajzatainak tartja a farizeusokat, akik egyáltalán nem szólhatnak jót, mert a szívük gonosz. Az emberek felelősek minden tettükért, és minden szóért, amelyet kimondanak. Ezek vagy felmentik vagy kárhoztatják őket az ítélet napján.”

(William MacDonald: Újszövetségi kommentár):
„H)	Egy fát gyümölcséről lehet megismerni (12,33-37)
12,33 Még a farizeusoknak is el kellett ismerniük, hogy az Úr jót cselekedett a démonok kiűzésével. Mégis azzal vádolták, hogy gonoszt cselekszik. Itt leleplezi következetlenségüket, és valójában ezt mondja: ‘Döntsétek el! Ha jó a fa, jó a gyümölcse, és viszont’. A gyümölcs bizonyítja a fa minőségét. Az Úr jó gyümölccsel szolgált. Meggyógyította a betegeket, vakokat, némákat és süketeket, kiűzte a démonokat, és feltámasztotta a halottakat. Teremhet‑e rossz fa ilyen gyümölcsöket? Teljesen lehetetlen! Akkor miért utasítják el olyan makacsul az elfogadását?
12,34-35 Mivel viperák fajzatai, szívük rosszindulatú megnyilvánulását az Emberfia iránt mérges szavaikkal bizonyították be. A jósággal telt szívet a kegyelem és az igazság szavai jellemzik. A gonosz szív istenkáromlásban, keserűségben és gyalázkodó beszédben fejeződik ki.

Bár mind a kritikai, mind a többségi szövegek elhagyják, hogy „az ő szívének”, azt mégis úgy lehet érteni.

12,36 Jézus szigorúan figyelmezteti őket (és minket), hogy az emberek számot adnak majd minden hiábavaló beszédért, amit kimondtak. Mert a kimondott szavak pontos mércéi életünknek, és alapot képeznek az ítélethez vagy felmentéshez. Milyen nagy lesz a farizeusok ítélete azokért a hitvány és megvető szavakért, amelyeket Isten Szent Fia ellen szóltak!
12,37 ‘Mert a te beszédeidből ismertetel igaznak, és a te beszédeidből ismertetel hamisnak.’ Újabb meggondolatlan beszédünk miatt azonban Krisztus ítélő széke előtt a jutalom veszteség lesz, ha be nem vallottuk, és bocsánatot nem nyertünk érte.”

(Szabó Andor: Lábam előtt mécses a Te igéd):
„A SZAVAK SÚLYA
Máté 12,30-37
Jézussal lenni azt jelenti, hogy egy vagyok szándékával és törekvéseivel. Tanítványait is azzal küldte ki, hogy menjenek Izráel háza eltévelyedett juhai után (10,6) azért, hogy ismét egybegyűjtsék őket. Jézus is ezért jött, s evégett halt meg (Jn 11,52). Amikor itt gyűjtésről beszél, inkább ez van a hátterében, s nem a learatott termés begyűjtése, ámbár az is ugyanezt jelenti (9,37k). Aki ebben nem munkatársa, az máris szétszór, eltékozolja a szétszéledt nyájat (Jn 10,11k). — Jézus formailag hasonló mondása, ellentétes értelemmel a Mk 9,40 és Lk 9,50 során, egészen más környezeti összefüggéssel, tanítványait óvja a szűkkeblűségtől. A két mondást akként fűzhetjük egybe, hogy aki vállalja vele együtt az egybegyűjtés, az élet‑ és lélekmentés munkáját, ámbár nem kérte felvételét a tanítványi közösségbe, de jelét adta, hogy nem ellenséges érzületű, ‘az velük van’.
Jól vigyázzon tehát mindenki, szól elsőrenden az eszközökben nem válogatós ellenfeleknek, hogy mit beszél. Ám mondjon céljainak és ingerültségének megfelelő vádakat az Emberfiára, az még megbocsáttatik, de gondolja meg azt is, hogy közben elkövetheti a Szentlélek elleni bűnt, amikor is démoninak bélyegzi a Lélek munkáját, amire pedig sem a jelenben, sem az eljövendő világban nincs bocsánat. Isten mentő szándékát és szabadító szeretetét félremagyarázva, mintegy félrelökve kezét, mely utánunk nyúl, az egyetlen segítség lehetőségét és tettét hárítjuk el magunktól. E jézusi mondás megőrzésében és közlésében tükröződik az ősegyház válasza ama, bizonnyal sokat vitatott kérdésre, hogy vajon van‑e megbocsáthatatlan, azaz halálos bűn? A gyakorlatban azonban ma is úgy van, hogy amikor meghirdetjük és intünk, hogy ne utasítsák el az emberek Isten elvégzett kegyelmét és minket megtalálni akaró szándékát, nem ijesztgetjük őket, hogy az elutasítással a Szentlélek elleni bűnt követhetik el, bár nem hallgathatjuk el, hogy a kegyelem nem játékszer. Sőt a hívő is elkövetheti ezt a bűnt, pedig úgy érzi, hogy ő bennfentes, s magabiztosan ítélkezik, hogy mi isteni, s mi démoni. Vigyázzon tehát az is, aki áll, el ne essék (1Kor 10,12).
Mindaz, amit az ember szól és cselekszik, gyümölcse a fának és gyökérzetének. A gyümölcsről tehát vissza lehet következtetni a fára, amely teremte. A fa nem tagadhatja le gyümölcsét, ha élvezhetetlen. Az ember belekóstol és megízlelve kiköpi, s máris megvan a véleménye a fáról. A ‘viperák fajzata’ Keresztelő János‑i keménységű mondás (3,7kk), mint ahogy az egész gondolatmenet a gyümölcsről, vagy éppen a gyümölcstelenségről, az útkészítő megtérésre hívó prófétai beszédének nyomán jár. De hát a gonosz képtelen is rá, hogy valami jó hagyja el a száját. Az jön ki, szó formájában is, a száján, ami a szívében van. Milyen kincstárat hordozunk magunkban? Mert van gonosz kincs is. Felhalmozódhat a szívben az önigazság, az elbizakodottság, s csak akkor derül ki, hogy mi a valós értéke, ha embertársunkra alkalmazzuk, s kiderül, hogy nem áldás, hanem epe az. Az ítéletkor majd kitűnik, hogy nemcsak az írás marad meg, de a szavak is, s vádolhatnak majd bennünket, de lehetnek felmentésünk tanúi is.”

(Jeromos Bibliakommentár):
„80 (H) A fa és gyümölcsei (12,33-37). Máté a Q anyagát veszi alapul (vö. Lk 6,43-45), melyet részben már használt a 7,16-20-ban, és a közismert bibliai részek (Péld 12,6; Mt 15,18; Lk 19,22; Jak 3,6; Júd 15; Róm 4,12) tárából hozzáteszi a bevezetést (34a. v.) és a befejezést (36.37. v.). Mindezt úgy formálja meg, hogy kifejezze jellegzetes hangsúlyát az ítéletre vonatkozóan. Az 5,33-37; 23,22-höz hasonlóan, a nyelv és a beszéddel való visszaélés problémái miatt aggódik. Legrosszabb esetben ez csupán egy intellektualista és verbális elfogultságot tükrözhet, legjobb esetben erkölcsi és vallási érzékenységet, miszerint az ember képes a szavaival ölni, képes vétkezni a Lélek ellen.”

Sálóm-Eiréné-Pax, Üdv:

                       \\\\\\/////
                       /  _   _  \
                      (| (.) (.) |)
 ___________________.oOOo__( )__oOOo.___________________
|                                                       |
|                Tommyca - Szakács Tamás                |
|                 az A-T&T  páros tagja                 |
|                                                       |
|         Felsőpetényi Evangélikus Egyházközség         |
|        2611 Felsőpetény,  Ságvári Endre u. 12.        |
|                   (35) 360-037   (Lelkészi Hivatal)   |
|                   (30) 426-5583  (T)                  |
|                                                       |
|                  tommyca@freemail.hu                  |
|              http://www.extra.hu/Tommyca              |
|___________________.oooO_______________________________|
                    (   )        Oooo.
                     \ (         (   )
                      \_)         ) /
                                 (_/