Title: Kedves ’Piszkos ruhába öltözöttek’
Subject: Zak 3,1-7. - Megengedett tisztaság - Invocavit (Böjt 1.)
Author: Tommyca
Company: Theophysicay Kút-Adó Intézet

Feladó: "Szakács Tamás" <tommyca@freemail.hu>
Címzett: "Tibor Fabiny" <fabiny_tibor@hotmail.com>; "FraterNet Mindenki" <fraternet-mindenki@lutheran.hu>; "FraterNet Lelkészek" <fraternet-lelkeszek@lutheran.hu>; "János Zsuzsanna" <zsuzsa.janos@lutheran.hu>; "Vili" <vfischl@dpg.hu>
Elküldve: 2005. február 8. 22:30
Tárgy: Zak 3,1-7. - Megengedett tisztaság - Invocavit (Böjt 1.)

Kedves ’Piszkos ruhába öltözöttek’!

A mennyei mosoda megnyitotta böjti kapuit. Csak tessék, tessék, itt a kiváló minőségű ruhafehérítő!

Vázlatkísérlet1:
Megengedett tisztaság
Szennyesen az ítélőszék előtt
Ruhacsere — lélekcsere
Az Úr útján járók küldetése
A vázlathoz:
Többféle elképzelés van arra, miként lehet tiszta életet élni. A legtermészetesebb emberi elképzelés szerint egyszerűen vigyázni kell magunkra, ügyelni arra, hogy Isten rendelkezéseit megtartsuk. Indokként akár még e mostani látomást is felhozhatják e nézet képviselői: hiszen épp arról szül, hogy ha Józsué az Úr útján jár, akkor gyakorolhatja tisztjét. Isten azonban egészen mást gondol a tisztaságról!
Ha nemcsak egy kiragadott mondatot hangoztatunk, hanem az egész jelenetet figyelembe vesszük, akkor bizony kitűnik belőle, hogy Isten gondolatai épp fordítva járnak: nem magunkat tarthatjuk tisztán, hanem Jósua helyzetében vagyunk; ha oda kell állnunk az Úr elé, akkor kitűnik, hogy nem ünneplőben vagyunk — mint amúgy az illendő volna —, hanem szennyes öltözetben. Jósuának bizonyára temérdek kiváló tulajdonsága volt, és mindemellett különleges kiválasztottsága is, hiszen ő volt a főpap. Bármelyikünket tekintjük, csak messze méltatlanabb módon állhatnánk meg a királyi trónus előtt. Épp azért, mert magunk nem tudunk tiszták maradni, Isten ad új ruhát. Ez az új ruha és a vele kapott Lélek ajándéka közvetíti Isten újjáteremtő erejét, amely aztán már segíthet abban, hogy Isten útján járjuk. Ezért hát nem ennek az úton járásnak a követelését mondja el az angyal először, hanem előbb Isten tisztítja meg őt, és eztán áll elő azzal az igénnyel, hogy most már a helyes úton járva őrizze meg magát a bűnöktől…
Látszólag ugyanoda jutottunk, valójában mégis egészen más. Az első eset egy negatív értelemben vett vallásosság eredménye: a magam érdeméből, saját erőfeszítésből igyekszem eljutni Istenhez. Ez az út azonban zsákutca: bármennyit is kapaszkodunk felfelé, Isten végtelen fensége mindig éppoly távol marad tőlünk. A második eset az egyirányú út egyetlen szabályos, egyúttal egyetlen lehetséges irányát járja be: Isten maga ereszkedik az emberhez. Nem az ember teszi magát tisztává, hanem Ő engedi megtisztulni! Eztán már ennek az elnyert ajándéktisztaságnak lesz következménye az Úr útján járás — végső soron tehát ezt is a Mindenható végzi el bennünk, nem saját erőfeszítésünk eredménye!
Jósua tisztasága — mint mindannyiunké! — nem ‘teljesített’ tisztaság, nem megtévesztés eredménye, nem is a mosópor erejéről tanúskodik. Ez a tisztaság nem suvickolt tisztaság, hanem az újjáteremtés tisztasága. Olyan tisztaság, amit nem magunk hoztunk létre, hiszen ehhez nincs elég lelki-szellemi hatalmunk, hanem az Úr engedte meg angyalainak, hogy megtisztítsanak.
Szennyesen az ítélőszék előtt
Szennyesen nemcsak megállni nem lehet az Úr előtt, de szolgálni sem Őt. Ez nemcsak Jósuára mint főpapra igaz, nemcsak általában a papokra, nem is csupán a gyülekezeti munkatársakra vagy tisztségviselőkre, hanem bizony minden keresztyénre. Igaz ugyan, hogy a világ vádja álságos, mint most a Jósua mellett álló Sátáné is, de azért gondoltunk már arra, hogy ugyanakkor igazuk is van? (Ráadásul sajnos ilyen támadás nemcsak kívülről érkezik, az egyház tagjai köréből is.) Nem abban van ugyan igazuk, hogy ők az egyház bűnei, a keresztyének bűnei miatt nem akarnak hinni, de abban igen, hogy ezek a bűnök akadályok az Úr előtt, akadályok szolgálatában! Ezt nem lehet nem komolyan venni. És épp ezért nem lehet nem rimánkodni a megtisztulásért — mert másképp nem érhető el, ha magunkra hagyatkozunk, csupán Jósuához hasonló szennyes öltözetben állhatunk Isten elé; az viszont azt is jelenti, hogy elveszünk…
Ruhacsere — lélekcsere
Mégsem a megsemmisülés jön. Meglepő módon a vád szava — annak igaz volta ellenére — elhallgattatik, és dorgálásban részesül a vádló. Így hát végül mégsem a kifogásokat emelve önfelmentőknek lesz igaza, hanem minden csetlése-botlása ellenére az egyháznak, minden gyarlósága ellenére a keresztyénnek, a Krisztus-követőnek: ha nem is igazat, mégis Isten maga ad ugyanis neki igazságot-igaz voltot! Ő maga ad tiszta ruhát, Ő maga cseréli le a hívő lelkét! Adjátok ruhátokat a mennyei mosodába, ott isteni garanciát kaptok, hogy bármelyik mosópornál jobb minőséget értek el!
Az Úr útján járók küldetése
Mindez után azonban az is kiderül, hogy valóban igazak a vádak, és jogosak: csak az Úr útján járva lehet Őt szolgálni. A tiszta ruhát, tiszta lelket nem azért adja, hogy mindent elölről kezdjünk és újra beszennyezzük magunkat, hanem arra, hogy most már tisztán őrizzük meg Lelke erejével. Az igaz úton járónak szól csak ugyanis a hármas ígéret: képviselhetsz engem a nép körében (ítélkezhetsz), szolgálhatsz engem a népkörében (felügyelhetsz), üdvözülhetsz (ki-be járhatsz).
Vázlatkísérlet2:
Vád és dorgálás
Sátáni vádak
Dorgáljon meg az Úr, Sátán!
Az üszkös fadarab evangéliuma
A vázlathoz:
A vádlóból kivételesen Dorgált lesz…
Sátáni vádak
Mindannyian ismerjük azokat az embereket, akik árgus szemmel figyelik környezetüket, minden mozdulatukat lesik a szomszédoknak — és azonnal lecsapnak, ha valami kivetni valót találnak. Legyen szó csupán megszólásról, legyen szó csupán pletykálásról, rosszhír-terjesztésről, vagy menjenek el akár a beperlésig, a lényeg az, hogy előszeretettel és élvezettel turkálnak mások vélt vagy akár valós szennyesében. Ha szembesítenénk őket tettükkel, akkor persze vehemensen tagadnák, felháborodnának és kikérnék maguknak. A dolgok valós állásán azonban mit sem változtat: ők az örök Vádaskodót, Sátánt képviselik, aki örül minden rosszhírnek, még jobban örül minden pernek.
Dorgáljon meg az Úr, Sátán!
Gyakran azonban visszájára sülnek el az események. A Vádlóból könnyen Dorgált lehet. Akár az előbb említett pereskedések esetén — hiszen, ha alaptalan a vád, akkor a perbefogott akár vissza is perelhet becsületsértésért…
Vagy akár úgy is járhat, mint a SCO szoftvercég, amely beperelte az IBM‑et, Novellt, és más cégeket, hogy megsértették szoftverszabadalmát. Megalapozott bizonyítékokkal ugyan mai napig nem állt elő, de azért ő perel mindenkit. (Kb. másfél éve tart az ügy.) Közben persze őt is beperelték. Pl. az IBM, hogy éppen ők sértik meg az IBM szabadalmait. A Novell pedig azzal, hogy a hivatkozott szabadalmak nincsenek is a SCO birtokában, hanem az övékében… Mindenesetre jó nagy kavarodás van ez ügyben…
De lehet ez olyan is, mint az ÁNTSZ-eset a héten. Az országos tiszti főorvos másodszor is felmentette a Békés Megyei főorvos-asszonyt. (Az első felmentést az alkotmánybíróság megsemmisítette. Ha jól értettem, a felkínált új állás nem felelt meg a kritériumoknak…) A törvények szerint indoklás nélkül megteheti ezt. Hangsúlyozza, hogy nem politikai vagy személyes okok miatt teszi, hanem pusztán szakmaiak alapján, de inkább indoklás nélkül ment fel, mert nem akar pereskedni. Elgondolkodtató, hogy ha megalapozott szakmai okok vannak a háttérben, akkor miért kell félni a bíróságtól az esetben, ha ezeket az okokat is megnevezi? Csak nem derülne ki, hogy vádlóból megdorgált lenne az országos tiszti főorvos?
Az üszkös fadarab evangéliuma
Ezek után könnyen elintézhetnénk az ügyet, hiszen Sátán megkapta a maga dorgálását, ettől kezdve a vádat ejtették. Csakhogy az az igazság, hogy bár a Vádló szabálytalanul járt el, a vád maga nagyon is igaz! Jósua valóban szennyes ruhában áll a templom oltára előtt! Olyan, mint egy üszkös fadarab — már majdnem elégett, és csupa korom, igen távol áll a tisztaságtól. Mégis felcsendül számára az evangélium — tisztátalan volta ellenére új öltözetet kap, és most már megállhat az Úr előtt e szerzett érdeméért. Ez a színtiszta evangélium…
Gondolatok az ige kapcsán:

Sokszor és sok helyen kerül elő az egyház hitelességének kérdése. Van der Waal erre a pontra tapint rá, mint az igeszakasz mondanivalója. Érdemes elgondolkodnunk — ugyanis nem lehet mindent a világra kenni, a szó általános elértéktelenedésére, a terjedő hitetlenségre, és mindenfajta külső körülményre. A szomorú valóság az, hogy legalább ilyen súllyal kerül elő az, hogy az egyház tagjainak — vezetőinek is, de nemcsak a főpapról van itt sem szó, hanem az egész népet képviseli! — hiteltelen élete. Az, hogy beszélnek valamiféle egyházi tanításról, de életük igen távol van ettől. Bizony, igen komolyan kell vennünk, hogy nem elég ‘papolni’, hanem ‘életelni’ is kell.
Kommentárok:

A színes jelölések értelme: vörös: az általam fontosabbnak tartott gondolatok; kék: a számomra kétséges, de legalábbis bizonytalan, megalapozatlannak tűnő gondolat; zöld: az általam egyértelműen tévesnek tartott gondolat; lila: átmeneti eset a vörös és kék között, ha a kétségesség csak részleges vagy feltételes; szürke: a számomra homályos részek, amelyeknél nem világos, mire is gondol a szerző. (Itt örömmel veszem, ha valaki legalább utólag meg tudja magyarázni, mit is jelenthetnek a leírtak, mire is gondolhatott az író!)

(A Szent István Társulati Biblia jegyzetei. BibliaTéka CD-ROM. Arcanum Digitéka Kft.):
„Zak 3,2.
Józsue a nép maradékát képviseli, amely megmenekült a szenvedésekből.
Zak 3,3.
A piszkos ruha a gyász és a bűnbánat jele.
Zak 3,5.
Vége a nemzeti gyásznak, mely 587-ben kezdődött.
Zak 3,7.
Józsue közvetítő szerepe hasonlítani fog az angyalokéhoz.”

(Káldi Biblia jegyzetei. BibliaTéka CD-ROM. Arcanum Digitéka Kft.):
„Zak 3,1
A héberben nincs ‘az Úr’. S így az előbbi részben szóló tolmács alatt angyal is érthető.
Zak 3,1
ugyanő Jézust (Jozuát) Jozedek fiát. Agg. 2,3.
Zak 3,1
Lásd Zakar. 1,8.
Zak 3,1
hogy vádolja bűnei miatt, mint kárhoztatásra méltót. Vesd össze: 4. v.
Zak 3,2
Igy neveztetik az Úr angyala, mint az ő látható megjelenése.
Zak 3,2
Dorgáltatni az Istentől, ki mindent igéje által cselekszik, annyi, mint rendreutasíttatni, legyőzetni, eltiportatni.
Zak 3,2
mivel Jerusalemet magának választotta, az ő ügyét kegyelmesen magáévá tette, őt a fogságból visszahozta, és tisztán kegyelemből ismét föl akarja építeni.
Zak 3,2
Vesd össze: Ámosz 4,11.
Zak 3,3
mi a vétkesség jelképe. Lásd Izai. 4,4. Péld. 30,12.
Zak 3,4
mi a bűnbocsánat és megigazúlás képe.
Zak 3,5
Tegyétek egészen tisztává, tetőtől talpig.
Zak 3,5
mint a tulajdonképen cselekvő személy, kinek nevében vitetett véghez a megtisztúlás.
Zak 3,7
bíró leszesz Izraelben.
Zak 3,7
mindig viselni fogod a főpapi hivatalt. A külső tornáczok őrzése (lásd Krón. II. 19,11. 23,18. Jerem. 29,26.) átalán az egyházi működés helyett vétetik.
Zak 3,7
szolgáim (az angyalok) által foglak téged oltalmazni. A héber szerint: Én neked az itt állók (szolgáim) közől vezért adok. Az egész látomás (1–7. v.) értelme ez: A papság megérdemlette ugyan a papok bűnei miatt, hogy elvétessék, mert azok boszúért kiáltanak; hanem Isten csupán irgalmánál fogva nem akarja azt egészen kiírtani, hanem a kiállott büntetés után megtisztítani, helyreállítani és oltalmába venni.”

(Hertz Biblia jegyzetei. BibliaTéka CD-ROM. Arcanum Digitéka Kft.):
„Zekarja 3,1
Józsuát. Az első főpap a visszatérés után. Nagy része volt Zerubábellel, Júda helytartójával együtt a Második templom felépítésében. Zerubábel Jehojakin, Júda utolsó független királyának az unokája volt.
vádló angyal. Héberül: ‘szatán’, ki hamis vádakkal feketíti be a vádlottat. A vádló angyal megrágalmazza Józsuát és a népet, hogy bűnösök és éppen ezért nem méltók a templom újjáépítésére. Talán valamilyen hasonló érzés, amely eddigi törekvéseik eredménytelenségéből keletkezett, nyomasztóan hatott a népre. De a vádló angyalt visszautasítás érte; és a hazatért száműzöttek bizonyságot nyernek, hogy aggodalmuk alaptalan.
Zekarja 3,2
égő zsarátnok, ami megmaradt a régi tűzből. Nagy érték aki megmenekült a pusztulásból.
Zekarja 3,3
szennyes ruhába. Jelképe a nép bűnösségének, ami feltartóztatta a megváltás teljességét.
Zekarja 3,4
szólott. Az ‘angyal’ szó hiányzik a héber szövegben.
a körülötte állókhoz. Tudniillik a szolgálattevő angyalokhoz, akiket úgy képzel el a próféta, hogy várnak rá.
Távolítsák el róla a szennyes ruhát. Ez jelképesen mutatja, hogy a nép bűne eltávolíttatott, bűnbocsánatot nyertek.
Zekarja 3,5
És én így szóltam. A tisztátlan papság eszméje elviselhetetlen a próféta szemében és szenvedélyesen követeli, hogy Józsua a tökéletes papi tisztaság jelvényeit viselje, hogy az egész nemzet egyhangú elismerése kísérje.
süveget. Vagy ‘fejdíszt’. Józsua ne csak lelkileg tisztuljon meg, hanem viselje a méltó főpapi öltözéket és a süveget, illetve fejdíszt, a főpapi méltóság külső jelvényeit is.
Zekarja 3,6
intette. Azaz, ünnepélyesen kijelentette neki.
Zekarja 3,7
Ha az én utaimon jársz. Ez a papság első feltétele, nemcsak a templomban, hanem a magánéletben is, hogy a pap őrizze meg az élet isteni követelményeit és mindíg tartsa szem előtt, hogy életét Isten szolgálatának kell szentelnie.
az itt állók. A szolgálattévő angyalok közt (4. v.) a Tárgum és Kimchi úgy értelmezik, hogy ‘a halál után’, és ezt célzásnak veszik a lélek halhatatlanságára.”

(Jubileumi kommentár. BibliaTéka CD-ROM. Arcanum Digitéka Kft.):
„Zak. 3,1–7. Jósua főpap ártatlanná nyilvánítása.
A 3. rész nem tartozik a látomások sorába, formailag is eltér azoktól. A látomások felépítése ugyanis az, hogy először megjelenik egy szimbolikus kép, azután a magyarázó angyal (esetleg némi párbeszéd után) több-kevesebb realitással megfejti a látomás értelmét. Ebben a részben a magyarázó angyal nem szerepel, a leírás középpontjában pedig egy történeti személy áll: Jósua főpap. Igaz, itt is szerepel egy angyal, jelen van a Sátán, történik jelképes cselekedet is: Jósua tiszta ruhába öltöztetése a bűnbocsánat, vagy még inkább az ártatlanná nyilvánítás kifejezése. Mindez azonban csak Zakariás próféta nyelvezetéhez tartozó ábrázolásmód. Az pedig, hogy az Úr angyala az Úr nevében dorgálja a Sátánt és kijelentést közöl Jósuával, azt szemlélteti, hogy az itt tárgyalt bírósági ügy ‘isteni szinten’ (is) elintézést nyert. (Szövegkritikai megjegyzés, hogy a 2. v. elején be kell toldani az ‘angyal’ szót, különben az lenne az értelem, hogy maga az Úr mondja, hogy az Úr dorgálja meg a Sátánt.)
A bemutatott kép egy bírósági tárgyalás képe. Az Úr angyala mint bíró szerepel (vagy legalábbis mint az Igaz Bíró képviselője). Vele szemben ott áll Jósua piszkos, sáros ruhában, ami azt jelképezi, hogy vádakat szórtak rá, bűnösségét akarják bizonyítani. Jobb keze felől, mint a vád képviselője, ott áll a Sátán. A személyes Sátán ismert Jób történetéből, vagy az 1Krón 21:1 toldásából. Egyébként azonban nevének eredeti jelentése: ellenség, ellenfél (pl. Num 22:22; 1Kir 11:14 stb.), a jogi életben pedig azt jelenti, hogy vádló, ügyész, aki – úgy látszik – a bírói tárgyalás során a vádlottól jobbra állt (vö. Zsolt 109:6). Vádoló szerepe van ebben a jelképes leírásban is.
A 2–5. v. a bírósági eljárás befejező mozzanata: a piszkos ruhában álló Jósua főpapot új, tiszta ruhába öltöztetik, annak jelképeként, hogy a vád alól fölmentést nyert (szó szerint: ‘elvettem rólad bűnödet’), és folytathatja főpapi tevékenységét. Ezzel együtt a vádoló Sátánt is elhallgattatja a bírói szó. (A ‘dorgáljon meg téged az Úr…’ kifejezés előfordul az ÚSZ-ben is: Júd 9. v., de a ‘Mózes mennybemenetele’ c. kései irat közvetítésével.)
Kétséges lehet a magyarázat szempontjából, hogy a 2. v.-ben levő bűntől megtisztítás és igaznak nyilvánítás csak Jósua személyére vonatkozik‑e, vagy a főpap itt egész népének a képviselője. A magyarázók egy része az utóbbit érzi ki a próféciából: a tűzből kikapott üszkös fadarab (vö. Ám 4:11) eszerint a fogságból hazatért Júda népe volna – s ezt támogatni látszik a megelőző mondatban Jeruzsálem kiválasztásának az említése. Ellene szól viszont az, hogy a 7. v.-ben körülírt főpapi szolgálat és kiváltság egészen személyes vonatkozású és csak Jósuára érthető; a kollektív értelmezés itt törést szenved. Egy másik kérdés, hogy mi értelme van a bocsánathirdetésnek, a múlt bűnei alól történő feloldozásnak – jó 18 évvel a fogságból való első hazatérés óta? Ha viszont egyénileg értelmezzük a leírást, miért kellett Jósuát megerősíteni főpapi tisztében, hiszen kezdettől fogva a gyülekezet vezetőjének, főpapjának mondja a Biblia? (Ezsd 3:2; Hag 1:1 stb.)
Kézenfekvőnek látszik, ha ismét arra a történeti háttérre gondolunk, amely Zakariás próféciái mögött általában ott áll, nevezetesen az 521/20-as évek eseményeire, a Perzsa Birodalmat megrázó belső háborúkra, amelyek Júdában is nagy reményeket kelthettek. Az ott elkezdett szervezkedési kísérletek miatt Zerubbábel történeti szereplése véget is ért. A szervezkedéshez pedig lehetett némi köze Jósuának is, ellenségei mindenesetre bevádolhatták a perzsa hatóságnál. A ‘Sátán’, mint vádló, alakja mögött valóságos személyek vádaskodása állhat. Végül azonban a főpapnak sikerült tisztáznia magát. Ezt tükrözi az egész látomásszerű bírósági tárgyalás és felmentő ítélet.
A 6–7. v.-ben a felmentéshez kapcsolódó ‘figyelmeztetés’ olvasható. Voltaképpen isteni biztatás ez egy feltételhez kötve: Ha Jósua hűségesen végzi a templomban és a gyülekezetben rábízott teendőket, akkor ítélkezhet, irányíthat az Úr házában. Az utolsó mondatot (járhatsz-kelhetsz az ‘itt állók’ között) egyesek némi túlzással egyenesen Jósua mennybe jutására és az angyalok közti járás-kelésre értelmezik. Látnivaló azonban, hogy az egész 1–7. v. leírásának színhelye nem a menny. A 7. v. is csupán a templomról és annak az udvarairól beszél, s az ott levőkre van tekintettel; az ígéret így csupán Jósua főpapi tisztének más szavakkal történő megerősítése. – Ez persze nem zárja ki azt, hogy ne gondolhassunk Isten üdvözítő kegyelmére e hű szolgájával kapcsolatban, a kijelentés elsődleges értelme azonban történeti.”

(Ravasz László: Az Ó/Újszövetség magyarázata. Kálvin Kiadó):
„6. A FŐPAP BEIKTATÁSA (Negyedik vízió, 3,1—10)
Némileg eltér a többi víziótól a negyedik. Főképpen abban, hogy nem szerepel benne az Angelus Interpres. De egyébként minden mozzanat arra vall, hogy ez is idetartozik.
A jelenet a mennykapuban játszódik le. Úgy indul, mint egy törvényszéki tárgyalás. Kelet sokszor képzelte el az Istenhez való viszonyulást egy bírói eljárás formájában: a iustificatio forensis [= bírósági igaznak nyilvánítás — lat.] református dogmájában is fellelhető ez a szemlélet.
Az Úr képében ott áll az ítélő angyal, az igazságszolgáltató. Igazán ‘személynök’: az Úr bírói hatalmát ad hoc [= ez alkalomra — lat.] teljesen bírja. Előtte áll Józsua, a főpap. Ő már főpap most is a rendes szertartás szerint; most arról van szó, hogy a bekövetkező messiási idők főpapságába iktassák be. Lehet úgy gondolni, hogy ő itt önmagáért, egymagára áll. Sokan kutatnak azután, hogy mi lehetett olyan bűne Józsuának, ami különös bűnbocsánati eljárást igényelt volna. Talán az, hogy Babilonban tisztátlan nép között élt? Talán a honmaradtak kifogásoltak benne valamit? Mindez hiú kérdés. Itt arról van szó, hogy a messiási idő egy általános bűnbocsánattal kezdődik, mert kegyelmi idő. Ez az általános bűnbocsánat úgy megy végbe és úgy szemlélhető, hogy először elnyeri a főpap, s azután az ő szolgálatából kifolyólag a nép. Józsua jobbján áll a Vádoló. Itt még olyan angyal, aki nyilvántartja az emberek gondolatait és cselekedeteit, aki mindent tud és mindent megmond. A vádoló — görögül Diabolosz — később vette fel a Sátán szerepét, aki rosszindulatú vádjaival igyekszik megrontani azt az embert, akit mint kísértő ő csábított el. A Diabolosz vádolja a szótalan Józsuát. Azonban az történik, hogy a bíró kél védelmére. Szigorúan megdorgálja a Sátánt, és szót emel Józsua mellett. Azt mondja róla, hogy ő a nagy világégésből megmentett üszökdarab, hogyne lenne méltó a kegyelemre? (Ugyanez a gondolat: ‘Megbűnhődte már e nép a múltat s jövendőt’.)
Az amnesztia azonban nemcsak joghátrányt szüntet meg, hanem jogokkal is felruház. Józsuáról leveszik szennyes ruháját, s új, ékes ruhába öltöztetik. Ez a szimbolikus levetkezés és felöltözés nemcsak az ároni papszentelésnek a menete, nemcsak a róm. kat. püspökszentelés liturgiájának bevezető része, de a keresztyén élet örök szemléltetése: az ó‑ember levetkezése és az új-ember felöltözése. Ezzel két ígéretet közöl a próféta. Az egyik az, hogy Józsua ennek a második templomnak a főpapja, igazi főpap. Temploma igazi szent hely, áldozata érvényes áldozat, hatalma és szolgálata érvényes fenn is úgy, mint a Földön. Azután azt, hogy szolgálata a messiási időben is érvényes lesz, s ez lesz az érvényes. Végül következik a koronázás: felteszik fejére a ‘tiszta süveget’ (turbánt) az Úr angyalának színe előtt.
Mikor mindez megtörténik, az Úr különös hangsúllyal ünnepi üzenetet közöl Józsuával. Annak a feltétele alatt, hogy az Úr utaiban jár, ki‑ és bejárást enged neki Magához, az ott álló angyalok között. A messiási időkben nem úgy lesz tehát, mint eddig volt, hogy a főpap csak egyszer mehetett be az Úr színe elé, a szentek szentjébe s akkor is csak különös áldozások és tisztulások után, hanem ki‑ és bejárása van oda, akár a legszentebb trónálló angyaloknak. Így maga a főpap s mindazok, akik előtte ülnek — akár angyalokra, akár papokra gondol a próféta — , egyetemlegesen jelképes férfiak, azaz jel, zálog, ígéret és jegy, hogy itt van a Messiás. Ezt a Messiást a szöveg Csemetének nevezi, de ez csak a fedőnév. Zakariás egész prófétai művéből, különösen a 6,9—15-ből, továbbá legközelebbi kortársának, Haggeusnak könyvéből nyilvánvaló, hogy Zorobábelre gondol, a fiatal, rokonszenves dávididára, aki az 520-as rajjal jött haza. Miért kellett ez a fedőnév, ma már nem tudjuk. Csak annyit tudunk, hogy mikor minden készen volt a Zorobábel királlyá koronázására, hirtelen eltűnik szemünk elől, s nevét is ki kell törölni utólag a próféciás könyvekből.
Annak bizonyságául, hogy a Csemetével itt van az üdvkorszak, az Úr egy követ helyez a főpap elé, a kövön hét szem, s ezt mondja az Úr: ‘Íme, én faragom annak faragványait, s eltörlöm e Földnek álnokságait’. Ez a nehéz hely többféle magyarázatot enged meg. Egyik szerint a Templom képe, jegye, pars pro toto talán éppen csúcskő, amely a régi építkezéseknél éppen olyan reprezentáns része volt az épületnek, mint ma az alapkő. Ezzel azt mondaná a próféta, hogy a templom befejezése a messiási idő kezdete: a Templom magának az Úrnak vállalkozása, Ő maga saját kezűleg dolgozik rajta (faragja faragványait), s ezért el is pecsételi mindenhatósága és mindentudása pecsétjével, a hét szemmel, amely Bábelben a hét planétát, tehát a világot, mint Isten művét, jelenti (Max Haller: Das Judentum, 1914). A másik magyarázat (E. Sellin: Das Zwölfprofetenbuch, 1929) szerint a kő a főpapnak kivételes hivatali jelvénye, amelyet az Úr tűz Józsuának süvegére, homlokára vagy mellére. Valami drágakő lehetett, amelynek hét lapja arra való, hogy oda neveket vagy betűket véssenek. Ilyen insigne [= jelvény — lat.] már a hósen Izrael 12 törzsének drágakőbe metszett neveivel, és ilyen a főpapi süvegen az aranytáblácska: Szentség az Úrnak felírással. A héber kodes le-Jahve = szentség az Úrnak, hét betűből áll: kdsljhv. Ezt vési maga az Úr a drágakőre, s ezzel hirdeti meg a messiási idők legnagyobb ajándékát: az egyetemes bűnbocsánatot. A kegyelemnek drágakőbe való írása megfelel a mózesi törvény kőtáblába való bevésettségének. A drágakőbe írt kegyelem-levél kiadásának következménye a paradicsomi élet helyreállása: az ember az embert találkozóra hívja a szőlőtő és fügefa alá. A szőlő és fügefa paradicsomi gyümölcsfák: amaz az élet fája, ez a tudás fája (Mik 4,4; Jer 23,6; Ézs 65,17 sk.). A szent nép a szeretet és békesség népe lesz.
Az egész helynek igazi értelme akkor áll előttünk, ha Krisztusról szóló bizonyságtételnek vesszük. A főpap és a Messiás király egy személy. Magára veszi népe bűneit, elhordozza érettünk a vádat és az ítéletet. A szenvedés és a halál tüzéből feltámadása által új élet gyökere és ága lesz, az a szent vesszőszál, a titokzatos tőke. Halálában mi halunk meg, életében mi támadunk fel. Közbenjárásában úgy hordozza mennyei Atyja előtt a mi nevünket az ő átszegezett szívében, mint a főpap a hósenen az Izrael 12 törzsének a nevét. Benne vesszük a bűnbocsánatot és az örök életet. Benne van ki‑ és bejárásunk a kegyelem királyi trónusa elé, s benne találkozik az ember az emberrel úgy, mint testvér a testvérrel.”

(A Biblia ismerete kommentársorozat. Keresztyén Ismeretterjesztő Alapítvány):
„4. LÁTOMÁS JÓSUA MEGTISZTÍTÁSÁRÓL ÉS FELÉKESÍTÉSÉRŐL (3. RÉSZ)
Zakariás látomásainak helye szemmel láthatóan fokozatosan eltolódott: a próféta először egy Jeruzsálem melletti völgyben volt (az első két látomás; 1:7-2:4), azután egy olyan megfigyelőhelyen, amely a városon belülre esett (a harmadik látomás; 2:5-17), majd magának a templomnak az udvaraiban (a negyedik és az ötödik látomás; 3-4. rész). Az első három látomás jelképesen ábrázolta Izráel fogságból való szabadulását, növekedését, valamint az ország anyagi jólétét, míg a negyedik látomás (3. rész) Izráelnek a bűntől való belső megtisztítását, továbbá a papi tisztségbe és szerepkörbe történő visszahelyezését mutatja be.
a. A jelképes cselekedet (3:1-5)
Az Úr megmutatta a látomást Zakariásnak (‘megmutatta nekem’), aki pontosan megértette a látomásban szereplők kilétét és tetteik jelentőségét. Ezért a negyedik jelenés eltér a korábbi látomásoktól abban a tekintetben, hogy hiányoznak belőle Zakariás kérdései és az értelmező angyal magyarázatai. A látomás szereplői vagy résztvevői a következők: (a) Jósua, Jócádák fia, a helyreállítás idején szolgáló főpap, aki Zerubbábellal tért vissza Babilóniából; (b) Az Úr Angyala, a préegzisztens Krisztus, akivel az 1:11-12-ben már találkoztunk; (c) a Sátán, a vádló (vö. Jel 12:10); (d) a kísérő angyalok (akik Jósua ‘előtt álltak’; Zak 3:4); és (e) Zakariás próféta, aki a látomásban beszél (‘így szólt’ [5. v.]; más fordítás szerint: ‘így szóltam’).
3:1-2. A látomás első jelentős vonását Jósua tiszte jelenti, a főpap ugyanis az ÚR Angyala előtt állt. Az ‘állt’ szó itt gyakorlatilag egy olyan szakkifejezés, amely a papi szolgálatra utal (vö. 5Móz 10:8; 2Krón 29:11). Ez az utalás, mely szerint az Úr Angyala isteni személy, aki a préegzisztens Krisztussal azonos, nyilvánvalóbb a Zak 3:2-ben, ahol ez a személy ‘az ÚRként’ szólal meg, de a Sátán megszólításakor mégis megkülönbözteti magát az ÚRtól (a 2. vers elején szereplő ‘az ÚR angyala’ kifejezés a héberben így hangzik: ‘az ÚR’; vö. az 1:11 magyarázatával). Ezt az azonosítást a 3:4 is alátámasztja, mivel ott az Úr Angyala tulajdonképpen bűnöket bocsát meg.
A Sátán vádaskodása folytán a papi jelenet helyét egy bírósági tárgyalás képe foglalja el. Jósua volt a Sátán vádjainak célpontja. Azután az Úr Angyala megdorgálta a Sátánt, majd felmentette Jósuát – nem mintha a Sátán vádjai hamisak lettek volna, hanem mert Isten kegyelmesen szereti és kiválasztotta népét, Izráelt. Jósua itt főpapi minőségében Izráel népének képviselőjeként szerepelt. A dorgálásnak az volt az alapja, hogy Isten kiválasztotta Jeruzsálemet, nem pedig Jósuát (2. v.). Később Isten nemcsak Jósuából, hanem az országból is eltávolította a bűnt (9. v.). Az Úr azt mondta Jósuáról és paptársairól, hogy ‘ezek a férfiak… azt a csodát jelzik’; más fordítás szerint: ‘…az eljövendő dolgokat jelképezik’ (8. v.). Ahogyan tehát az engesztelés napján a főpap az egész népet képviselte (vö. 3Móz 16:1-10), úgy Jósua főpapot itt Izráel népének nevében érte a vád illetve kapott felmentést.
3:3-5. A fölmentés során elvették Jósua piszkos ruháját, amely a saját bűnét és a nemzet vétkét képviselte. Jósuát ezután ünnepi vagy díszes ruhába öltöztették, mely az elnyert bűnbocsánatot fejezte ki, és tiszta süveget adtak rá, ami talán arra az örömre utalt, amely a papi tisztségbe való visszahelyezéséből fakadt. Ez Izráel népének mint papi nemzetnek (vö. 2Móz 19:6) a helyreállítását és bűneinek bocsánatát jelképezte.
b. Jósua figyelmeztetése (3..6-10)
Ez a szakasz Jósua figyelmeztetéséből (6-7. v.) és a látomás jelképeinek magyarázatából (8-10. v.) áll.
3:6-7. A Jósuának adott figyelmeztetés az isteni áldás két feltételét és három következményét foglalja magában. Az Isten útján járás a papok (és végső soron a nemzet) Istennel való személyes kapcsolatát jellemzi, Isten rendelkezéseinek teljesítése (vö. 1Kir 2:3) pedig a papi feladatok hűséges elvégzésére utal. Ha Jósua eleget tesz ezeknek a feltételeknek, akkor részesülni fog három dologban: (a) ítélkezhet Isten házában – tovább szolgálhat a templomban –, (b) felügyelhet Isten udvaraira – megvédheti a templomot a bálványimádástól és egyéb vallási beszennyeződéstől –, és (c) az itt állók között járhat-kelhet – ez talán arra utal, hogy Jósua akadálytalanul elérheti Istent (vö. Zak 3:1), akárcsak az angyalok (az ‘állók’ különböznek Jósua paptársaitól, akik ‘ülnek’; 8. v.).
3:8-10. Az Úr ezután kijelenti a látomás lényegét: Jósua és paptársai ‘az eljövendő dolgokat jelképezik’ (a 8a más fordítás szerint így hangzik: ‘Hallgassatok ide, Jósua főpap és előtte ülő társai, akik az eljövendő dolgokat jelképezitek: én elhozom…’). A bűntől való hivatalos papi megtisztulásuk révén előrevetítették Izráel népének jövőbeli megtisztulását. Ezt a jövőbeli megtisztulást a látomás összekapcsolta annak a Bűn-eltörlőnek az eljövetelével, akire három messiási cím utal: Szolgám, a Sarjadék és a Kő. Krisztus mint az Úr Szolgája az a személy, aki azért jön, hogy teljesítse az Atya akaratát (Ézs 42:1; 49:3-4; 50:10; 52:13; 53:11). Dávid Sarjaként Krisztus az a dávidi utód, aki hatalommal és dicsőséggel kiemelkedik majd abból a megaláztatásból, amelybe Dávid utódai zuhantak (Ézs 4:2; 11:1; Jer 23:5; 33:15; Zak 6:12-13). Ő Kősziklaként (vö. Zsolt 118:22; Mt 21:42; 1Pt 2:6) ítéletet fog hozni a pogányokra (Dán 2:44-45), és a megütközés köve lesz a hitetlen Izráel számára (Róm 9:31-33). Végül azonban megtisztulást hoz majd Izráelnek, és egy napon eltörli ennek az országnak a bűnét. Egyesek szerint ez Krisztus keresztre feszítésének napjára utal, de valószínűbb, hogy Jézus második eljövetelének napjáról van szó, amikor a jövőbeli nagy nyomorúság korának végén a hívő Izráel részesülni fog Krisztus halálának érdemeiben (Zak 13:1).
A kövön levő hét szem valószínűleg azt az értelmet jelképezi, amellyel a Messiás ítélkezni fog. Ez a kép a Szentlélekre is utalhat (Ézs 11:2; Jel 5:6). Az a nap (Zak 3:10) feltehetően az ezeréves áldásnak azt az egész időszakát jelenti, amely Krisztus visszatérése után fog bekövetkezni. A saját szőlője és fügefája alatt ülő ember képe a béke és jólét állapotára utal (1Kir 5:5; Ézs 36:16; Mik 4:4).”

(Arno C. Gaebelein: Ószövetségi kommentár. Evangéliumi Kiadó):
„3. FEJEZET
1.	A negyedik éjszakai látomás (3,1-5)
2.	A látomás üzenete ( 3,6-10)
1-5. v. A negyedik látomás, hasonlóan az elsőhöz és másodikhoz, szorosan kapcsolódik a megelőzőhöz. Az Izráel helyre-állítását megkoronázó eseményt adja meg. A próféta a látott alakban felismeri Jósuát, a főpapot, aki az Úr angyala előtt áll, miközben jobb keze felől a Sátán áll, hogy vádolja. Jósua nem a tiszta, főpapi öltözetben volt, hanem szennyes ruhát viselt. Jahve rendre utasítja a Sátánt, és Jeruzsálemet tűzből kikapott üszögnek nyilvánítja. Miután a vádolót megfeddte, a főpapról levetette a szennyes ruhát, gonoszságát megbocsátotta, és ünnepi ruhába öltöztetette. A prófétát úgy megragadta a látomás, hogy azt kéri, tegyenek a fejére tiszta süveget. Most pedig, miután a főpapot így felöltöztették, az Úr angyala megbízza őt egy fontos üzenettel: ha az én útjaimban jársz, parancsolataimat megtartod, te is ítélője leszel házamnak, és őrizni fogod pitvaraimat. {
} Ki- és bejárást engedek neked az itt állók között stb. A szolgát – a Csemetét – megígéri, és a kőnek, amelyet Jósua elé helyez, hét szeme van. Ennek a földnek gonoszságát eltávolítja egy napon, és a látomás azzal a békés jelenettel zárul, hogy minden ember meghívja szomszédját szőlőtőkéje és fügefája alá.
Jósua, a főpap ebben a látomásban a bűnös nemzetnek és papi hivatásának a kiábrázolása. Jósuához hasonlóan, aki szennyes öltözetben volt, a nemzet is tisztátalan és beszennyeződött. Azonban szennyes öltözetének ellenére Jósua még mindig főpap volt. Isten ajándékai és elhívása megbánhatatlanok; Izráel Isten szándéka szerint még mindig a pap. A látomásban megjelenik a Sátán, nevéhez hűen, mint vádoló.
Ő Izráel ellensége. Megpróbálta a múltban, hogy megkárosítsa és megrontsa a rendeltetés nemzetét. Ismeri Isten szándékait Izráellel kapcsolatban, jobban, mint a teológia sok tanult doktora, ezért ellensége volt a népnek, és ellensége még ma is. Ez az ellenséges magatartás majdnem mindig nemzeteken keresztül valósult meg. Milyen sokat lehetne beszélni erről a témáról! Ennek a korszaknak a vége leleplezi Izráel ellenségét úgy, ahogyan még soha a világtörténelemben. Háború lesz a mennyben; Mihály és angyalai felveszik a harcot a sárkánnyal; a sárkány és angyalai vereséget szenvednek, és nem lesz többé helyük a mennyben. A nagy sárkány, a régi kígyó levettetik, akit ördögnek és Sátánnak neveznek, aki elhiteti az egész világot, levettetik a földre, és vele együtt angyalai is (Jel 12,7-9). Haragja Izráel és Jeruzsálem ellen fordul. Ez az az idő, amelyről Dániel így beszélt. ‘És abban az időben felkél Mihály, a nagy fejedelem, aki a te néped fiaiért áll, mert nyomorúságos idő lesz, amilyen nem volt attól fogva, hogy nép kezdett lenni, mindez ideig’ (Dán 12,1). A Sátán újra megpróbálja elpusztítani a népet, de az Úr megdorgálja. Izráel olyan lesz ismét, mint már annyiszor azelőtt, mint tűzből kikapott üszög. Így volt a múltban. Régen, amikor Izráel Egyiptomban volt, Isten szabadítót küldött: Mózest, akit az égő csipkebokortól hívott el – ez Izráel igazi előképe, amely ég, de sohasem emésztődik el. Ó, hogyan égett az üldözés és ellenségeskedés tüze, de Isten keze újra és újra kiragadta a tűzben égő üszögöt a megfelelő pillanatban. Az Úr, aki Jeruzsálemet választotta ki, meg fogja dorgálni a Sátánt. Ez még nem jött el. Az eljövendő Úr megbízást fog adni egy mennyei angyalnak, akinek a kezében lesznek a mélység kulcsai, valamint egy nagy lánc. Megragadja majd a sárkányt – a régi kígyót, aki az Ördög és Sátán –, és megkötözi ezer esztendőre, beleveti a mélységbe, és lezárja azt pecséttel (Jel 20,1-2). Ezután következik Izráel megtisztítása és az új megbízatás, és mindez világosan meg van adva ebben a látomásban.
A szennyes ruhát eltávolították azok, akik az Úr angyala előtt álltak. A vétket elvették, a szennyes öltözet helyett díszes ruházatot adtak, és szép süveget tettek a fejére. Milyen áldott módon vár mindez a beteljesedésre Izráel újjászületésekor! Amikor Ő megjelenik az elbukás időszakai után, Ő, akié a jog, akkor az Ő népe, Izráel Őáltala igazi bűnbánatra jut majd, elismerve bűnét. Ez nemzeti megtérés lesz, siratva Őt, ahogyan Zakariás leírja részletesen a 12. fejezetben.
6-10. v. Izráel engedetlen volt és nem tartotta meg az első parancsolatot. Ez most meg van ismételve, és jövőbeli elhívást ad Izráelnek a megtisztulás után. Ez háromszoros lesz. 1. Ítélkezni az Úr házában és onnan kormányozni és ítélni a nemzeteket, mert Izráel lesz a nemzetek feje. A Gyülekezet akkor nem lesz a földön, hanem az új Jeruzsálemben foglalja el dicső helyét a föld felett. 2. Izráel fogja birtokolni az Ő pitvarait; vagyis Izráel szolgál az Ezeréves Birodalom templomában, amely imádság háza lesz minden nemzet számára, ami nem volt igaz egyik megelőző templomra sem. 3. Izráelnek lesz helye a körülállók között járni, azaz papi szolgálatot teljesít a nemzetek között. A megmentett maradék akkor csodálatos emberekből (jelképes) áll majd, mert kegyelmének és hatalmának csodája lesznek. {
} Ezután jelenti be a szolgát, a Csemetét; ez határozott messiási jövendölés. A kőre hét szem van faragva, amelynek ugyancsak a megváltott nemzetet kell jelentenie, a királyság alapját, amely megtelt az Ő Szellemével, mert ezzel kapcsolatban a következőt olvassuk: ‘…eltörlöm e földnek álnokságait egy napon’. A negyedik éjszakai látomást a királyságban uralkodó béke és jólét képe zárja le.”

(Jeromos Bibliakommentár. Szent Jeromos Katolikus Bibliatársulat):
„28 (d) Józsue, a főpap (3,1-10). Az éjszakai látomások sora továbblép az újjáépített városról és az Isten oltalmazó jelenlétéről a város szakrális vezetésére. 1. A látomásbéli jelenetet, mint az isteni tanács találkozóját jelenítik meg (1Kir 22,19-22; Jób 1,6-12; 2,1-6, ld. N. L. A. Tidwell: JBL 94 [1975] 343-355). Ahogyan a Zak mindegyik éjszakai látomásában, Isten itt sem jelenik meg láthatóan. Itt Isten hírnöke, vagy ‘angyala^’, aki által beszél, elnököl a gyűlésen. az ellenfél: A héb. śātān vádlót jelöli. Jogi szövegekben a śātān közvádlóként tevékenykedik. A szó összefügg a bajkeveréssel. Ebben a látomásban vádat emel Józsue a főpap ellen, de a vád tartalmát nem mondja meg. Talán néhány olyan tettre irányult, amely ismert volt Zakariás kortársai előtt, akik közül az, aki ellenségesen viselkedett Józsue iránt, felhasználhatták okként arra, hogy azt állíthassák, hogy Józsue méltatlan volt a főpapi hivatalra. Lehet, hogy egyszerűen csak az a helyzet, hogy száműzetésben volt. 2. Isten azért utasítja el rendre a vádlót, mert előterjesztette a vádat, és rámutat arra, hogy elmozdították és megkárosították Józsuét, de minden tapasztalat ellenére alapjában véve sértetlen maradt. 4-5. Józsue vétkességét szimbolikusan eltörlik, akár személyes rossz cselekedetből ered, akár kollektív bűn kivetítéséből, vagy saját személyének be-szennyezéséből adódik. (A kollektív bűn egy személyre való áthelyezéséhez ld. Iz 53,6-11, és a különleges kultikus bűnnek a főpap személyére való átruházásához ld. Kiv 28,38; Szám 18,1). A tiszta vagy rituálisan szeplőtlen süveg, amelyet Isten hírnökének felügyelete alatt helyeznek a fejére (5. v.), azt szimbolizálja, hogy a főpapi pozíciót isteni támogatással foglalta el. Úgy tűnik, hogy az isteni prófécia, ami ez után következik (6-10. v.), nem alkot egészet. 7. A templom és a templomi udvartartás adminisztrációja a főpap legfelsőbb joghatóságába tartozik. Az, hogy Józsue rendelkezik ezzel a joghatósággal, lesz a tárgya annak, hogy Isten törvénye szerint él, amelyet a deuteronomista nyelvezetben úgy fejeznek ki, hogy ‘Isten útjain’ jár. {
} 8. Míg a 3,1-10 versben lévő látomás és prófécia Józsuével és a főpap hivatalával foglalkozik, addig a 8. vers bemutatja a Sarjadékot, aki a korszak szimbolikus nyelvezetében csak a dávidi családfa leszármazottja lehet (vö. különösen Jer 23,5). Ha a 8. verset másodlagosan azután illesztették be a próféciába, miután Zerubbábel elvesztette civil vezetői helyzetét Júdában, akkor eme beszúrás oka az lehetett, hogy a jövőben egy bizonyos másik, isteni megbízással rendelkező civil vezető számára helyet tartsanak fenn. Mivel a Sarjadékot Zerubbábellel név szerint nem azonosítják, a 8. vers talán nem is a korabeli ügyekkel foglalkozik, így nyitva állhat a messiási értelmezés felé, még akkor is, ha a ‘Sarjadék’ szimbolikus jelzőt eredetileg Zerubbábelre alkalmazták. Mégsem találhatunk ebben a jövendölésben semmit sem a főpap világi felelősségéről (amelyet a főpapok kiköveteltek a fogság utáni Júdában), sem arról, hogy a fogság után a világi kormányzó eltűnik a színről. 9. A kőnek mind a szószerinti, mind a szimbolikus jelentése probléma maradt az exegéták számára.”

(Szabó Andor: Lábam előtt mécses a Te igéd. Kálvin Kiadó):
„TÖREDELMES, DE ÍGÉRETES ÚT
Zakariás 3.
Visszás helyzet. Beszennyezett ruhájú főpap áll az angyal előtt. Jósuát nem menti, hogy érhette szenny úgy is, hogy megdobálták vele. Mitagadás, bűnéről tanúskodik beszennyezett ruhája (4). Mentségül felhozhatnók azt is, hogy főpapként mások bűnét is hordozza, hiszen alább (8) szó esik társairól. Mindazáltal menthetetlen helyzetét súlyosbítja, hogy bárkinek a jobbján áll is a Sátán, mint vádló, ahol áll, az a jobb oldal azt példázza, hogy ez esetben, jogi értelemben neki van igaza. Minden oka megvan rá, hogy most nyeregben érezze magát.
Ellenben a kegyelem csodája, hogy az Úr angyala átadja a Sátánt Jahve dorgálásának. Váratlan fordulat, bírósági tárgyaláson talán soha nem fordult elő, hogy a vádló lesz vádlottá. — Jósua főpapra pedig úgy tekint az angyal, mint tűzből kikapott fadarabra. S elhangzik a parancs: öltöztessétek föl tetőtől talpig tiszta főpapi öltözetbe. A tékozló fiú legszebb ruhája, melybe az apa öltöztette, sorolható ide az ÚSZ-ből (Lk 15,22). Már csak azért is, hogy a vádoltatást és felmentést: a bűnbocsánatot alkalmazzuk bátran magunkra —. azzal az elkötelezettséggel — essék erről is szó —, hogy ezután megbízásunkhoz méltó módon az Úr útjain kell járnunk.
E kegyelemre átadván magunkat, reánk is igaz lesz az apostoli kérdés: ‘Ki vádolná Isten választottjait?’ Krisztus ott van az Isten jobbján, ő esedezik értünk (Róm 8,33k).
Mégis, senki ne gondolja, hogy az események központjában áll, s ezzel célhoz is ért Isten terve. A tisztába öltöztetett főpap, társaival együtt, azután a megigazított egyház is előreküldött jeladás valaki nagyobbról. Neve ugyan sarjadék, vagy csemete (8), de ő a Messiás. Óv továbbá az elbizakodottságtól, hogy a bűnbocsánatra a jövőben is rá lesz utalva Isten népe (9).
Eljön majd a messiási idő. Jelképe a szőlő és a fügefa (10). Hallatán az Édenkert jó ízeit érezzük a szánkban. — Érdemes hát végig járni ezt a töredelmes utat!”

(Cornelis van der Waal: Kutassátok az Írásokat!. Iránytű Kiadó):
„A negyedik látomás. Nem valószínű, hogy a főpap, Jósua, teljesen feddhetetlen lett volna. Amikor az egyház szénája rosszul áll, milyen gyorsak az emberek arra, hogy rámutassanak, hogy a vezetők élete sem mindig példamutató! Még hogy ővele dolgozzunk együtt?? — hangzik a felháborodott kifogás. Miért nem teszi rendbe először a maga háza táját? Akkor majd szívesen dolgozunk az ő vezetése mellett… Nagyon valószínű, hogy Jósua főpap ellen is, aki a templomi újjáépítési munkálatok egyik vezetője volt, hangzottak el ilyen szavak.
Zakariás most azt látja, hogy Jósua szennyes ruhában áll az Úr angyala előtt, amelyben semmiképpen sem töltheti be hivatalát. A Sátán vádolni kezdi őt a legfőbb hatóságok előtt. De mi történik? Az Úr angyala felszólal Jósua védelmére, elnémítja a Sátánt, és tiszta ruhába öltözteti Jósuát. Bűne elvétetik, megigazul, és az Úr megerősíti őt papi hivatalában.
A tiszta ruha hasonlatával a Jelenések könyvében is találkozunk. Krisztus az egész egyháznak bűnbocsánatot ad. A hívőket Isten visszaállítja hivatalukba, és királyi papsággá teszi őket (1Péter 2:5, 9; Jelenések 1:6; 6:11; 7:13-14; 19:8).
Jósua azt a határozott ígéretet kapja, hogy megtarthatja papi tisztségét, sőt, az angyalok között kap helyet (3:7). Ez pedig azt jelenti, hogy szolgálata a mennyei istentiszteleti rendhez kapcsolódik. Szolgálata ugyanakkor annak a jele is, hogy elérkezik a Sarjadék, a Messiás, aki elveszi bűneinket, és visszahozza a Paradicsomot (3:8-10).”

(Ablonczy Dániel: „Hogy több fény legyen!” Zakariás próféta könyvének gyakorlati magyarázata. Kálvin Kiadó):
„Isten az, aki megigazít!
Azután megmutatta nekem Jósua főpapot, aki az Úr angyala előtt állt, meg a Sátánt, aki jobb keze felől állt, és vádolta őt. Az Úr angyala pedig ezt mondta a Sátánnak: Dorgáljon meg téged az Úr, Sátán! Dorgáljon meg téged az Úr, aki Jeruzsálemet kiválasztotta! Hát nem tűzből kiragadott üszkös fadarab ez? Jósua ugyanis piszkos ruhába öltözve állt az angyal előtt. Azután ezt mondta az angyal az előtte állóknak: Vegyétek le róla a piszkos ruhát! Neki pedig ezt mondta: Nézd! Elvettem bűnödet, és díszes ruhába öltöztetlek téged. Majd így szólt: Tegyetek a fejére tiszta süveget! Akkor tiszta süveget tettek a fejére, és tiszta ruhába öltöztették, miközben az Úr angyala ott állt. (3,1-5)
Még alig tűnt el az előbbi kép, máris új látomást láttat az Úr Zakariás prófétával.
A hazatértek főpapját látja ítélet alatt. A mennyei Bíró előtt áll, és a Sátán vádolja őt. A perről és a vádakról nem közöl semmi lényegeset. A védekezésről sem. Az azonban kiderül a vádlott viselkedéséből, hogy beismerte bűnösségét. A szennyes ruha, amit levetnek róla, a beismerés és az alázat jele. Nem koholt vádakról van tehát szó. A védőbeszéd részletesebb, ezt az Úr angyala mondja el. Majd szó van az ítéletről. Isten felmenti a vádlottat, új ruhába öltöztetik, megerősíti őt hivatalában Isten új megbízása és felhatalmazása.
A kérdés: mit jelentett ez a látomás akkor, ott, és mit jelent nekünk ma, mit tanulhatunk belőle?
Jó, ha mindenekelőtt azt tartjuk szem előtt, hogy a látomás évében (Kr. e. 520) a hazatértek rendkívüli zavarban vannak. Volt már előzőleg szó sokféle panaszukról (ld. az 1,1 magyarázatánál). Ezt tetézte az ilyenkor szokásos egymásra mutogatás. Már közel húsz éve vannak itthon, és nem történt lényeges előbbre lépés. És mikor ennek az okai felvetődtek, ki-ki a másikat hibáztatta. Az a lelkesedés, ami kezdetben még élénken lobogott, hamar lelohadt, mikor kiderült, hogy mindent elölről kell kezdeni, mikor kiderült, milyen siralmasan néz ki az áhított föld! Barátok helyett ellenséges érzületű nép között kellett valamit kezdeniük.
Ilyen körülmények között mi sem volt természetesebb, mint hogy sok a zúgolódás és a panasz, és a pusmogások közüggyé értek, vádaskodás és sugdolózás lettek úrrá. És amint ez általában lenni szokott, a gyülekezet fejét tették meg bűnbakká. Mindennek ő az oka. És ez őt nem cselekvésre mozgósította, hanem inkább elkedvetlenítette és megkötötte. Valaminek történnie kellett, hogy a dolgok egyenesbe jussanak.
El kellett hallgattatni a vádaskodókat. Zakariás döbbenetes éleslátással világít rá arra, hogy a vádaskodás ördögi dolog. Minden vádaskodás, ellentét, zűrzavar forrása a Sátán! A vádaskodó ember a Sátán eszköze, aki minden közösségi érzés és együttjárás aláaknázója és rombolója. ‘Ezért nincs mentséged, te ítélkező ember, mert amikor más felett ítélkezel, magadat ítéled el, hiszen magad is ugyanazt cselekszed, te ítélkező. Azt pedig tudjuk, hogy az Isten ítélete igazságosan sújtja azokat, akik ilyeneket cselekszenek’ (Róm 2,1—2). Az ördögi eszközök: a vádaskodás, a közösségi élet biztos rombolója az ellentétek szítása. Mikor az apostolok harcolnak a gyülekezetekért, ez rendszerint harc az ítélkezés ellen. Az Úr gyülekezetében zavart kelteni senkinek sem áll inkább érdekében, mint a közösségi élet ősi ellenségének, a Sátánnak.
A Sátán aknamunkáját leplezi le Zakariás. Odaállítja az ítélőszék elé Jósuát, a főpapot! És a Sátán vádol! Rá van ruházva a vád képviselete. Ki lenne erre nála alkalmasabb?! Jól eszünkbe kell vésnünk, hogy bűneinknek a Sátán a legjobb ismerője, sőt ő hiteles tanú. Mert a Sátán nemcsak vádol. Sőt, ő az, aki mint csábító szerepel a bűneinkben. Valójában ő a kezdeményezője minden gonoszságnak. Ő van ott az Úr Jézus mellett is a megkísértés hegyén. Ő mondja a kísértés szavait: ‘Ha Isten vagy...’ (Mt 4,3.6)! Ő csábít Isten ellen, és furcsa módon, ha valaki beleesett a vermébe, ő az, aki Isten előtt vádol! Nála senki sem lehet hitelesebb tanú. Ő jelen van az ember minden bűnében, ugyanakkor ő a leleplező, aki vádol. Neki kettős szerepe van. Ő a nagy cinkos, aki elbuktatja az embert, hogy aztán irgalom nélkül vádolhassa is őt.
Jézus azt mondja neki: Távozz… (Lk 4,8)! Isten angyala pedig ezt mondja, dorgáljon meg téged az Úr! Sátán, a dorgálást te érdemled meg, te akarod megrontani azokat, akiket Isten megigazított! ‘Kicsoda vádolja Isten választottait? Isten az, aki megigazít’ (Róm 8,33). Isten angyala leplezi le a nagy vádlót, és végső soron tanúi leszünk annak is, hogy ‘aki megtévesztette a föld kerekségét, levettetik a földre’ (Jel 12,9). Isten kiáll az ő választottaiért. Meghallgatja Jézusért a bűnösök kiáltását: ‘Engem, bűnöst, kérlek, ne hagyj, halál rabját, kínra ne adj!’
De szól Zakariás a jeruzsálemiek és minden, magát a Sátán szolgálatába állító ember ellenében is. Intő szó, mert az ítélet az irgalom félretétele. Aki nem ismer irgalmat, az maga sem kaphatja meg azt. Kicsoda vagy te, hogy kárhoztatod a másikat? — kérdezi Jakab (4,12). És aláhúzza: ahol irigység, civakodás van, ott háborúság és minden gonosz cselekedet is van (3,16).
Egy további üzenet az, hogy Isten választotta magának Jeruzsálemet. Jeruzsálemmel együtt az ott lévő gyülekezetet, magát Jósuát, a főpapot is. Másképpen: Jeruzsálem isteni érdekterület. Isten országának része ez, és itt nincs semmi része a Sátánnak. Isten országában a Sátán idegen, aki mikor a dolgokba avatkozik, más dolgába avatkozik (1Pt 4,15). Megtisztul‑e attól egy otthon, ha az ott lakók egymást vádolják: miért van por a szekrényen? Miért nem söpörték ki a szemetet? Rend, tisztaság, épülés nem származik vádaskodásból. Valakinek neki kell állani, és el kell végeznie a dolgokat. A vádaskodásokra szánt idő pazarlás, ezt az időt inkább a hibák kiküszöbölésére kell fordítani! Isten angyala arra int, hogy ne árulják ki a várost Isten ellenségének, hanem fogjanak hozzá a rendbetételhez! Jeruzsálemet a jeruzsálemieknek kell megépíteniük! A gyülekezet ügye minden esetben közügy, és csak közös összefogással építhető meg.
Megrendítően szép kép: Jósua = tűzből kikapott üszög. A képben egy a tűzből kiragadott fadarabról van szó. Mindenki tudja, hogy a fát azért te-szik a tűzre, hogy elégjen, és az, ami elégett, már hamu. Ha egy fadarabot, amit előzően tűzre tettek, kiemelnek onnan, az annak a jele: nem akarják, hogy elégjen! A tűzből kikapott üszög = kegyelmet nyert élet! És Isten nem azért kímélte meg a fogságban a maradék népet, a nagy tűzből kiragadottakat, hogy újból vád alá állítsa őket. Tetszett Istennek, hogy kikapjon a tűzből. A megmaradás titka: Isten irgalma. Valójában minden ember Isten irgalmából kap, kaphat jogot az életre. Krisztus azért halt meg, hogy mindenki, aki hisz benne, megtalálhassa a szabadulás útját.
És így figyelmeztette az Úr angyala Jósuát: Ezt mondja a Seregek Ura: Ha az én utamon jársz, és ha teljesíted, amit rád bíztam, akkor ítélkezhetsz házamban, és felügyelhetsz udvaraimra, sőt megengedem neked, hogy az itt állók között járj-kelj. Hallgass ide, Jósua főpap, társaiddal együtt, akik előtted ülnek! Azt a csodát jelzik ezek a férfiak, hogy én elhozom szolgámat, a Sarjadékot! Mert itt van az a kő, amelyet Jósua elé tettem. Ezen az egy kövön hét szem van, én magam véstem be a mintákat — így szól a Seregek Ura. Egy napon eltörlöm ennek az országnak a bűnét. Így szól a Seregek Ura: Azon a napon meghívja majd egyik ember a másikat a szőlőjébe és a fügefája alá. (3,6-10)
Ezzel kapcsolatban három dologról emlékezzünk meg: a) Amiről a Példabeszédek szól: ‘Űzd el a csúfolót, és elmegy a háborgás is, és megszűnik a patvarkodás és a szidalmazás!’ b) Jósuát átöltöztetik, c) A szegletkőről és a rajta lévő hét szemről, az örök üdvösség idejéről.
Ha nincs súsárló, megszűnik a háborgás is (Péld 26,20)! Mikor a kárhoztatásnak vége van, mikor vége van a vádolásnak, bekövetkezik a békesség. Ha nincs jelen a csúfolódó, megszűnik a patvarkodás is. Ez arra int minket, hogy ne vádoljuk egymást. Sőt, egymás megítélése helyett kezdjünk hozzá az egymásért való könyörgéshez. Ne vádakkal illessük egymást, hanem Isten segítségét kérő közbenjárással Jézus nevében. Jézus elvette a kereszten rólunk a kárhoztatás lelkét, ezzel ránk ruházta a békéltetés szolgálatát.
Jósua nem védi magát. Hallgat és pirul. Elismeri, hogy beszennyezte a ruháját. Nem magyarázkodik. A bűnbánó ember = csendes ember. A megváltottakat a múltjukért, a jövőre nézve, csak Isten igazolhatja. Isten mondja: Vegyétek le róla a szennyes ruhát! És ‘hozzátok elő a legszebb ruhát, és adjátok fel rá! Húzzatok gyűrűt a kezére és sarut a lábaira’ (Lk 15,22)! ‘Akiket Isten megtisztított, azt senki sem mondhatja többé tisztátalannak’ (ApCsel 10,15; 11,9)! ‘Azokat, amikben jártunk régen, vessétek el magatoktól, haragot, fölgerjedést, gonoszságot, szátokból a gyalázatos beszédet…, és öltözzétek fel az új embert…, a könyörületes szívet, jóságosságot, alázatosságot, szelídséget, hosszútűrést, elszenvedve egymást, megbocsátva kölcsönösen egymásnak…, mindezek fölé öltözzétek fel a szeretetet, és az Isten békessége uralkodjék a ti szívetekben…’ (Kol 3,5—13).
Aki pedig Isten tervéhez igazodik, az a jövendőt építi. Krisztushoz tartozik, aki a számára szegeletkővé lett. Kiformálódik a szegeletkövön a hét szem, Isten Lelkének mindenütt jelenvaló és mindent látó szemei. És láttatja velünk a jövendőt, Isten országát, és reménységben máris kóstolgathatjuk szőlőfürtjeit, fügéit, a Lélek gyümölcsét. Nem vagyunk többé vádolhatók, nem vagyunk idegenek és jövevények, hanem polgártársai a szenteknek, és háznépe Istennek. ‘A sarokkő pedig maga Krisztus Jézus, akiben az egész épület egybeilleszkedik, és szent templommá növekedik az Úrban...’ (Ef 2,19—22).”

(Balikó Zoltán: Isten iskolájában. Luther Rózsa Alapítvány):
„Bűnbocsánat és szolgálat
Böjt 1. vasárnapja 1984. (Invocavit) — Zak 3,1-7
‘Azután megmutatta nekem Jósua főpapot, aki az Úr angyala előtt állt, meg a Sátánt, aki jobb keze felől állt, és vádolt őt. Az Úr angyala pedig ezt mondta a Sátánnak: Dorgáljon meg téged az Úr, Sátán! Dorgáljon meg téged az Úr, aki Jeruzsálemet kiválasztotta! Hát nem tűzből kiragadott üszkös fadarab ez? Jósua ugyanis piszkos ruhába öltözve állt az angyal előtt. Azután ezt mondta az angyal az előtte állóknak: Vegyétek le róla a piszkos ruhát! Neki pedig ezt mondta: Nézd! Elvettem a bűnödet, és díszes ruhába öltöztetlek téged. Majd így szólt: Tegyetek a fejére tiszta turbánt! Akkor tiszta turbánt tettek a fejére, és tiszta ruhába öltöztették, miközben az Úr angyala ott állt. És így figyelmeztette az Úr angyala Jósuát: Ezt mondja a Seregek Ura: Ha az én utamon jársz, és ha tejesíted, amit rád bíztam, akkor ítélkezhetsz házamban, és felügyelhetsz udvaraimra, sőt megengedem neked, hogy az itt állók között járj-kelj.’
Szeretteim a Krisztus Jézusban! Az egyházi esztendő áldott időszaka köszöntött reánk. Böjt. Drága Urunk jár a szenvedésének egyre nehezebb útján, szembe a Reá váró kereszttel. Népe és a tanítványok kísérik Őt ezen az úton, miközben hordozzák a maguk szenvedését és mennek szembe ők is a halálukkal.
Ebben a 40 napos böjtben vasárnap mindig a győzelem napja. Az erővétel napja. Nincs tehát böjti vasárnap, de van vasárnap a böjtben. A te utadon, amelyhez úgy érzed, már nincs erőd, íme ismét kínál elegendő erőt, bátor szívet, reménységet a te Urad.
Így tekintünk ma, Invocavit vasárnapján Őreá, akinek arcát ugyan homályosan látjuk, legalábbis az első benyomásunk szerint. Olyan távolinak tűnik, helyenként annyira megmagyarázhatatlan az, amit Zakariás próféta könyvéből olvastam. Könnyű el is hibázni a dolgok rendjét és menetét, hiszen hányan voltak és vannak, akik az egész böjtöt elrontották és elrontják, mert azt hiszik, az azt jelenti, hogy most 40 napon keresztül, hetente kétszer nem eszünk rántott karajt, csak párolt halat.
Ugyanígy, és sokféle formában elrontották és elrontják emberek a böjtöt, mert nem értik, hogy ennek a lényege nem azt jelenti, hogy nemet mondok dolgokra, hanem elsősorban azt jelenti, hogy végre igent mondok Isten országa dolgaira, hiszen ezért szegődök Jézus nyomába és ezért kísérem Őt a megváltó szeretet útján.
Józsua főpap arcán, magatartásán és a vele való eseményeken át tükröződik reánk így Jézus arca, és sugárzik felénk az Ő szeretete.
Itt is könnyű elkövetni hibát. Olvastam ehhez a textushoz elérhető, okos könyveket, de zömmel azon törték a fejüket az illető tudósok, mi volt Józsua főpap bűne. Tipikus emberi hozzáállás. Nem az, hogy ott van valaki nyomorultan, hanem ki tette, mennyiben osztozhatnak a felelősségben hozzátartozók, vagy talán a társadalom. Mindig az igazságot nyomozzuk és elkerüljük a konkrét szeretet. Voltak, akik azt mondták, Józsua főpap, aki jön a perzsa udvarból, nyilván politikai bonyodalmakba keveredhetett, talán ez az ő terhe, vagy talán elvesztette kultuszi tisztaságát, de nem lehet a perzsa király udvarában funkciót gyakorolni nagyon sok megalkuvás és bizonyos szentség elvesztése nélkül.
Tudjuk, hogy Józsua főpap történelmi, élő személy volt. Amikor kereken mondom, 540-ben, a mindnyájunk által felejthetetlen éjszaka, Nebukodonozor babiloni uralma romba dőlt pillanatok alatt, a láthatatlan kéz írta a falra az ítéletét, és váltott a világtörténelem sora, új birodalom lépett a színpadra a perszákkal. Ilyenkor a hatalmát veszített birodalom foglyai szabadságot kaptak. Itt indul 70 év után vissza a szent földre Izrael maradéka, velük Józsua főpap. Mi az ő bűne? Hányan kutatták, keresték, hiszen nyilván valami oka van annak, hogy ott van és a sátán ajkáról csak úgy hull rá a vád. Ott áll a főpap a vádaktól elborítva, szennyes ruhában. És nincs szava, néma.
Nyilván érdekes és izgalmas nyomozni főpap bűnei után. De mi tudjuk a Szentírás összefüggésében, hogy mindazok, akik elénk kerülnek, és mindazok, amik történnek, valójában Jézus Krisztusra mutatnak kivétel nélkül, mert Ő a kinyilatkoztatás közepe, és minden szál Őhozzá vezet, és mindenki valamiképpen Reá vonatkozó előkép. Nem hiába mondja summásan majd az újszövetségi korszakban a zsidó levél ismeretlen szerzője, Jézus a főpap. Ő az, aki ott áll Isten színe előtt. Főpap, mint tudjuk, az, aki vállalja népét Isten előtt és ezért tudja képviselni Istent népe előtt. Ez a kettős reprezentáció mindig a papi szolgálat. A sorrend sem mellékes, először vedd magadra mások minden bűnét és nyomorúságát, azonosítsd magadat azokkal, és állj Isten elé és könyörögj feloldásért. Ha vetted, akkor menj derűs szívvel és bátran a reád bízottak elé, és add tovább és hirdesd az Isten amnesztiáját.
Nyilván ebben az értelemben vette, főleg az újszövetség ezt a Zakariási titokzatos eseményt, és úgy látta, hogy Józsua főpap pontosan azt fejezi ki, amikor Jézus ott áll Isten és az ő angyalai előtt. A Sátánnak bőven volt mondanivalója, hiszen éjjel-nappal ezt teszi. Nem tudom, hallottad‑e már testvér? Lehet, hogy egyszer éjszaka nemcsak az ébresztőórád szólalt meg, hanem a lelkiismereted is, amikor valamit abban a csendben hallottál, ebből a véget nem érő vádbeszédből. Hogyan mondja, és bőven van indoka hozzá a te vádolód!: ‘Ez a te gyermeked? Nézd, mennyit adtál neki, drága szülőt, meleg otthont, igazi kedves családkört, és nézd, milyen pimasz, nézd, milyen engedetlen és akaratos, nézd, milyen hálátlan. Ez a te gyermeked?’ Hányszor emelted ki mély gödrökből, iszonyatos zuhanások és törések után, adtál neki új kezdetet, új lehetőséget, és nézd, még mindig hol motoz a keze, hol kergetőznek gondolatai, figyeld életvitelét. Ez a te egyházad? A teljes szentírás fényében keressük és értjük a megújhodott nyugati kereszténység reformációs táborában halljuk, hogy itt nem valami különleges invesztitúrával előállott főpapról van szó, nem is ún. felszentelt, vagy felavatott papi rend tagjairól, hanem minden keresztény emberről.
Abban a pillanatban, mikor valaki kereszténnyé vált, abban a percben pappá lett. Ez az egyetemleges papság elve, amit sokáig nem értett még a reformáció egyháza sem, még ma is nagyon messze vagyunk ennek igazi megértésétől, mert általában mindig papokban gondolkodunk és nem laikusokban. Mi lenne a papokból, ha nem volnának áldott munkatársai, és Isten nem ajándékozta volna meg őket egyik legdrágább ajándékával, barátokkal.
Itt tehát nemcsak egy távoli ószövetségi figuráról van szó, nézz mélyebbre. Nemcsak közvetlenül és kizárólag Jézusról van szó Invocavit vasárnapján, az egyetlen igazi főpapról, hanem kicsit rólad is és rólam is. Tudniillik, ez a mi titkunk, mert megértettük az evangélium alaphangját, hogy Krisztusról nem lehet beszélni úgy, hogy ne szólnánk önmagunkról, és áldott az Isten, magunkra nem nézhetünk már Nélküle. Ő ennyire vállalt bennünket és ennyire feloldhatatlan közösségbe lépett mindannyiunkkal. Lehet nyomozni az okokat, lehet összeroppanni a vádak súlya alatt, hiszen melyikünkre nem hull bőven szemrehányás, a legkisebb lurkótól ma itt a templomban, a legöregebb testvérig. Ki az, aki más helyzetben tudhatná magát Invocavit vasárnapján, mint ez a régi Józsua két és félezer évvel ezelőtt, mint Jézus!?
És erre jött húsvét igazolása, erre jött a válasz odaátról, hogy az a megvetett, az a szennyes ruhába öltözött, az a tűzből kikapott üszkös fadarab, az a halott fiatal férfi a keresztfán, Ő az igazi Főpap!
Nem az, amit Józsua vállal, nem az, amit a sátán elmond vádbeszédében, hanem az, amit Isten az ő angyalával mond az előtte álló, szennyes ruhába öltözöttre, arra a megalázottra, elmarasztaltra és némán hallgatóra, és felcsendül a feloldozás evangéliuma, vegyétek le róla a szennyes ruhát. Nézd, elvettein bűnödet és díszes ruhába öltöztetlek téged. Ez a bűnbocsánat. Ez a főpapi szolgálatnak forrása és a megvalósítása. Ezzel kezdődik és erre a célra tör minden, ami valamennyiünk számára a papi szolgálat. Ott állni mindig újra, elmarasztalt, szegény bűnösként. A mindent tudó Isten szent színe előtt. Fejet hajtani némán a reánk hulló, legtöbbször indokolt és igaz, ám néha indokolatlan és jogtalan, de véget nem érő elmarasztalások özöne alatt.
Mit szól az Úr? Felcsendül a bűnbocsánat evangéliuma, és az, aki ott állt eddig, olyan szánalmasan és olyan nyomorult állapotban, akit elborított minden szenny, akinek semmije se volt, szava se, mentegetőzése sem. Egyszerre angyali kezek csodálatos főpapi öltözettel ajándékozzák meg, arra a leköpdösött, tövissel koszorúzott, véres főre díszes turbánt helyeznek.
Csodálatos szép az ószövetségi főpapi öltöztetési ceremónia, de számunkra döntő ennek a lényege, hogy valami olyan mérhetetlen változás áll be, amit soha ember el nem tudott volna képzelni, mert Isten szava zeng, nézd, én elvettem a te bűnödet. És máris rászól a sátánra az angyal: te pedig hallgass. Legyen elég a vádoló beszédből, itt az Úré a beszéd és az ítélet.
Ez az a bűnbocsánat, amely lehetővé teszi mindig újra és újra a papi szolgálatunkat. Ez az, ami felhatalmazást ad arra a nagyszerű, új életre, amelyet így fogalmaz meg maga az Isten: Ha az én utamon jársz, és ha teljesíted, amit én rád bíztam, akkor ítélkezhetsz házamban, felügyelhetsz udvaraimra, és itt járhatsz-kelhetsz az én színem előtt. Akkor tudjuk vállalni nemzedékünk, házunk népe, egyházunk, hazánk, korunk minden bűnét és gyalázatát, akkor vihetjük újra és újra oda Isten színe elé és éljük át a közbenjáró szolgálat megkoronáztatását a mindig megújuló bűnbocsánatban. Akkor tudunk lépni a reánk bízottak elé, akkor tudunk elindulni a reánk bízottak közé, ezzel a váratlannal és egészen újjal.
A világ nem érti, a görög ma is nevet rajta, a vallásos zsidó ma is megbotránkozik, de mi, ebből élünk. Amíg ez a főpapi szolgálat, addig van reménység, és addig van élet! Járva a magunk földi útját, miközben szemünket le nem vesszük a nagy szenvedőről, felvesszük naponta a magunk terheit, járja át szívünket az a belső felszabadulás, ez a megmagyarázhatatlan, valóban csak Istennel indokolható ujjongó öröm, bármi volt, el van törölve. Angyalai ünneplőbe öltöztetik az ócska ruhában hazaérkező tékozló fiakat és leányokat, szennyes ruhával borított Józsuákat, mert elhangzik az, ami Isten szívének legféltettebb titka, és ezért minden ember, az egész világ egyetlen reménysége: a bűnbocsánat.
Tudsz különbséget tenni a jó és a rossz között. Most már tudod pásztorolni a reád bízottakat, és most már jöhetsz-mehetsz. Ezen a megnyílt úton, kitárt ajtón keresztül, és áldottak azok ma, akiknek talán nevét sem tudod már. Az Isten angyalai számon tartják, áldottak azok, akiknek ez az élete és szolgálata. Újra és újra odaállnak, maguk és mások minden nyomorúságával, szennyes ruhájával, megalázkodottan, töredelmesen és bánkódó szívvel, miközben vádol a sátán. Hogy az új és új meghirdetett evangélium erejében békesség legyen Isten és ember között!
Imádkozzunk!
Úr Jézus! Áldott légy mindörökké főpapi szolgálatodért. Amikor vádol a szívünk, amikor lelkiismeretünk nem talál mentséget, amikor a sátán azt hiszi, megnyerte a csatát, úgy meg tud zavarni, úgy tőrbe ejthet kísértések nehéz óráin. Te mellénk léptél, saját szentségeddel takartad be gonoszságunkat, szereteteddel minden irgalmatlanságunkat, részt adtál újra és részt adsz ismét naponta a bűnbocsánat öröméből és békességéből, hogy tudjunk szeretni és szolgálni, összekötni és megvigasztalni, múltat igazítani, jövendőt építeni, készülődni napról-napra, hogy eljussunk a kitűzött célra, az atyai házban elkészített helyünkre. Áldd meg ezt a kis gyülekezetet napról-napra a Te főpapi szolgálatod erejével! Vonj magadba és vonj magaddal a papi szolgálat vállalására és végzésére, hogy közöttünk szűnjön meg minden kárhoztatás és vádoló beszéd. Ne bűnöket nyomozzunk, pletykákat hordozzunk, emberi elesettségeket regisztráljunk, hanem vegyük magunkra másokét és vigyük Eléd, ahol egyedül takar be mindent az elfedező szeretet, ahol egyedül születik meg a béke a földön és üdvösség a mennyben. Ámen.”

Textus:

A felhasznált fordítások forrása általában a BibliaTéka CD-ROM (Arcanum Digitéka Kft.) A kivételek esetén forrás külön jelölve.

Biblia Hebraica:
Zach 3.1
@heKoh' ['vu/hyÒAta, ynIaer]Y"w"
hw:hyÒ &a'l]m' ynEp]li dme[o l/dG:h'
.wnOf]cil] wnOymiyÒAl[' dme[o @f;C;h'wÒ
Zach 3.2
r['gÒyI @f;C;h'Ala, hw:hyÒ rm,aYOw"
hw:hyÒ r['gÒyIwÒ @f;C;h' *B] hw:hyÒ
a/lh} !l;iv;WryBi rjeBoh' *B]
.vaeme lX;mu dWa hz<
Zach 3.3
!ydig:B] vbul; hy:h; ['vu/hywI
.&a;l]M'h' ynEp]li dme[owÒ !yai/x
Zach 3.4
!ydim][oh;Ala, rm,aYOw" @['Y"w"
!ydig:B]h' Wrysih; rmoale wyn:p;l]
wyl;ae rm,aYOw" wyl;[;me !yaiXoh'
@<wO[} *yl,[;me yTir]b'[>h, haer]
.t/xl;j}m' *t]ao vBel]h'wÒ
Zach 3.5
r/hf; #ynIx; Wmyciy: rm'aow:
#ynIX;h' WmyciY:w" /varoAl['
WhvuBil]Y"w" /varoAl[' r/hF;h'
.dme[o hw:hyÒ &a'l]m'W !ydig:B]
Zach 3.6
['vu/hyBi hw:hyÒ &a'l]m' d['Y:w"
.rmoale
Zach 3.7
yk'r;d]BiA!ai t/ab;x] hw:hyÒ rm'a;AhKo
rmov]ti yTir]m'v]miAta, !aiwÒ &leTe
ytiyBeAta, @ydiT; hT;a'A!g"wÒ
yTit'n:wÒ yr;xej}Ata, rmov]Ti !g"wÒ
!ydim][oh; @yBe !ykil]h]m' *l]
.hL,aeh;
LXX/Greek New Testament:
Zach 3.1
Kai; ejvdeixevn moi jIhsouÖn to;n iJereva to;n mevgan eJstwÖta  pro; proswvpou ajggevlou kurivou, kai; oJ diavbolo" eiJsthvkei ejk dexiwÖn aujtouÖ touÖ ajntikeiÖsqai aujtwÖ.
Zach 3.2
kai; eijÖpen kuvrio" pro;" to;n diavbolon jEpitimhvsai kuvrio" ejn  soiv, diavbole, kai; ejpitimhvsai kuvrio" ejn soi; oJ ejklexavmeno"  th;n Ierousalhm: oujk ijdou; touÖto wJ" dalo;" ejxespasmevno" ejk purovs_
Zach 3.3
kai; jIhsouÖ" hjÖn ejndedumevno" iJmavtia rJupara; kai; eiJsthvkei  pro; proswvpou touÖ ajggevlou.
Zach 3.4
kai; ajpekrivqh kai; eijÖpen pro;" tou;" eJsthkovta" pro; proswvpou  aujtouÖ levgwn jAfevlete ta; iJmavtia ta; rJupara; ajp! aujtouÖ.  kai; eijÖpen pro;" aujtovn jIdou; ajfhvrhka ta;" ajnomiva" sou,  kai; ejnduvsate aujto;n podhvrh
Zach 3.5
kai; ejpivqete kivdarin kaqara;n ejpi; th;n kefalh;n aujtouÖ. kai; perievbalon aujto;n iJmavtia kai; ejpevqhkan kivdarin kaqara;n ejpi; th;n kefalh;n aujtouÖ, kai; oJ ajvggelo" kurivou eiJsthvkei.
Zach 3.6
kai; diemartuvrato oJ ajvggelo" kurivou pro;" jIhsouÖn levgwn
Zach 3.7
Tavde levgei kuvrio" pantokravtwr jEa;n ejn taiÖ" oJdoiÖ" mou  poreuvh kai; eja;n ta; prostavgmatav mou fulavxh", kai; su;  diakrineiÖ" to;n oijÖkovn mou: kai; eja;n diafulavxh" kaiv ge th;n  aujlhvn mou, kai; dwvsw soi ajnastrefomevnou" ejn mevsw twÖn  eJsthkovtwn touvtwn.
Vulgata:
Zach 3.1
et ostendit mihi Iesum sacerdotem magnum stantem coram angelo Domini et Satan stabat a dextris eius ut adversaretur ei
Zach 3.2
et dixit Dominus ad Satan increpet Dominus in te Satan et increpet Dominus in te qui elegit Hierusalem numquid non iste torris est erutus de igne
Zach 3.3
et Iesus erat indutus vestibus sordidis et stabat ante faciem angeli
Zach 3.4
qui respondit et ait ad eos qui stabant coram se dicens auferte vestimenta sordida ab eo et dixit ad eum ecce abstuli a te iniquitatem tuam et indui te mutatoriis
Zach 3.5
et dixit ponite cidarim mundam super caput eius et posuerunt cidarim mundam super caput eius et induerunt eum vestibus et angelus Domini stabat
Zach 3.6
et contestabatur angelus Domini Iesum dicens
Zach 3.7
haec dicit Dominus exercituum si in viis meis ambulaveris et custodiam meam custodieris tu quoque iudicabis domum meam et custodies atria mea et dabo tibi ambulantes de his qui nunc hic adsistunt
Magyar Bibliatanács (Protestáns revideált újfordítás):
Zak. 3,1
Azután megmutatta nekem Jósua főpapot, aki az ÚR angyala előtt állt, meg a Sátánt, aki jobb keze felől állt, és vádolta őt. [Jób 1,6. 9;  Zsolt 109,6;  Jel 12,10]
Zak. 3,2
Az ÚR angyala pedig ezt mondta a Sátánnak: Dorgáljon meg téged az ÚR Sátán! Dorgáljon meg téged az ÚR Sátán, aki Jeruzsálemet kiválasztotta! Hát nem tűzből kiragadott üszkös fadarab ez? [Ám 4,11;  Jud 1,9]
Zak. 3,3
Jósua ugyanis piszkos ruhába öltözve állt az angyal előtt.
Zak. 3,4
Azután ezt mondta az angyal az előtte állóknak: Vegyétek le róla a piszkos ruhát! Neki pedig ezt mondta: Nézd! Elvettem a bűnödet, és díszes ruhába öltöztetlek téged. [Ézs 61,3. 10]
Zak. 3,5
Majd így szólt: Tegyetek a fejére tiszta süveget! Akkor tiszta süveget tettek a fejére, és tiszta ruhába öltöztették, miközben az ÚR angyala ott állt. [2Móz 28,4;  Zak 6,11]
Zak. 3,6
És így figyelmeztette az ÚR angyala Jósuát:
Zak. 3,7
Ezt mondja a Seregek URa: Ha az én utamon jársz, és ha teljesíted, amit rád bíztam, akkor ítélkezhetsz házamban, és felügyelhetsz udvaraimra, sőt megengedem neked, hogy az itt állók között járj-kelj.
Protestáns revideált újfordítás saját variánsa:
3^1 Azután megmutatta nekem Jósua főpapot, aki az Úr angyala előtt állt, meg a Sátánt, aki jobb keze felől állt, és vádolta őt. ^2 Az Úr angyala pedig ezt mondta a Sátánnak: Dorgáljon meg téged az Úr Sátán! Dorgáljon meg téged az Úr Sátán, aki Jeruzsálemet kiválasztotta! Hát nem tűzből kiragadott üszkös fadarab ez? ^3 Jósua ugyanis piszkos ruhába öltözve állt az angyal előtt. ^4 Azután ezt mondta az angyal az előtte állóknak: Vegyétek le róla a piszkos ruhát! Neki pedig ezt mondta: Nézd! Elvettem a bűnödet, és díszes ruhába öltöztetlek téged. ^5 Majd így szólt: Tegyetek a fejére tiszta süveget! Akkor tiszta süveget tettek a fejére, és tiszta ruhába öltöztették, miközben az Úr angyala ott állt. ^6 És így figyelmeztette az Úr angyala Jósuát: ^7 Ezt mondja a Seregek Ura:
Ha az én utamon jársz,
és ha teljesíted, amit rád bíztam,
akkor ítélkezhetsz házamban,
és felügyelhetsz udvaraimra,
sőt megengedem neked, hogy járj-kelj
az itt állók között.
Károli (revideált):
Zak. 3,1
Azután megmutatá nékem Jósuát, a főpapot, a ki az Úr angyala előtt álla, és a Sátánt, a ki jobb keze felől álla, hogy vádolja [Zsolt. 109,6.] őt.
Zak. 3,2
És mondá az Úr a [Ámós 4,11.  Júd. 1,9.] Sátánnak: Dorgáljon meg téged az Úr, te Sátán; dorgáljon meg az Úr, a ki magáévá fogadja Jeruzsálemet. Avagy nem tűzből kikapott üszög-é ez?
Zak. 3,3
Jósua pedig szennyes ruhába vala öltöztetve, és áll vala az angyal előtt.
Zak. 3,4
És szóla és monda az előtte állóknak, mondván: Vegyétek le róla a szennyes ruhákat! És monda néki: Lásd! Levettem rólad a te álnokságodat, és ünnepi ruhákba [Ésa. 61,10.] öltöztetlek téged!
Zak. 3,5
Azután mondám: Tegyenek fejére tiszta süveget! Feltevék azért fejére a tiszta süveget, és ruhákba öltözteték őt, [2 Móz. 28,4.] az Úrnak angyala pedig ott áll vala.
Zak. 3,6
És bizonyságot tőn az Úrnak angyala Jósuának, mondván:
Zak. 3,7
Ezt mondja a Seregeknek Ura: Ha az én útaimban jársz, és ha parancsolataimat magtartod: te is ítélője leszel az én házamnak, sőt őrizni fogod az én pitvaraimat, és ki- s bejárást engedek néked ez itt állók között.
Hertz Biblia:
Zekarja 3,1
És megmutatta nékem az Örökkévaló Józsuát, a főpapot, amint állott Isten angyala előtt és a vádló angyal ott volt jobbja mellett, hogy vádat emeljen ellene.
Zekarja 3,2
És szólott az Örökkévaló a vádló angyalhoz: Megró téged, óh Sátán, az Örökkévaló és megfenyít téged Isten, aki Jeruzsálemet kiválasztotta; hiszen ez a főpap égő zsarátnok, ami megmaradt a régi tűzből.
Zekarja 3,3
Józsua pedig szennyes ruhába volt öltöztetve, úgy állott az angyal előtt.
Zekarja 3,4
És szólott az angyal a körülte állókhoz: Távolítsátok el róla a szennyes ruhát! És Józsuához így szólott: Íme eltávolítottam bűneidet és most felöltöztetlek díszes ruhába.
Zekarja 3,5
És én így szóltam: Helyezzenek tiszta süveget fejére! És rátették a tiszta süveget fejére és felöltöztették díszes ruhába; és az Örökkévaló angyala ott állt mellette.
Zekarja 3,6
És intette az Örökkévaló angyala Józsuát a következőképpen:
Zekarja 3,7
Így szól az Örökkévaló, a Seregek Ura: Ha az én utaimon jársz és megbízásomat teljesíted és a törvényt megtartod az Én házam fölött is ítélsz és őrzöd pitvaraimat, akkor Én szabad járást adok neked az itt állók között.
Biblia (Héber-magyar kétnyelvű Biblia, Makkabi Kiadó Kft.) magyar fordítása:

Szent István Társulati Biblia:
Zak 3,1
Megmutatta nekem Józsue főpapot, amint az Úr angyala előtt állt. Jobbján a sátán állt, és vádolta.
Zak 3,2
Az Úr angyala ezt mondta a sátánnak: „Parancsoljon neked az Úr, sátán, parancsoljon neked az, aki kiválasztotta Jeruzsálemet! Nem üszök ő, amelyet kimentettek a tűzből?”
Zak 3,3
Józsue piszkos ruhába volt öltözve, amint ott állt az Úr angyala előtt.
Zak 3,4a
Az angyal megszólalt, és azt mondta az előtte állóknak: „Vegyétek le róla a piszkos ruhát, és öltöztessétek díszes ruhába!
Zak 3,5
A fejére tegyetek tiszta föveget!” Fel is öltöztették díszes ruhába, a fejére pedig tiszta föveget tettek. Az Úr angyala ott állt előtte,
Zak 3,4b
és azt mondta neki: „Látod, levettem rólad bűnödet”.
Zak 3,6
Majd így szólt az Úr angyala Józsuéhoz:
Zak 3,7
„Ezt mondja a Seregek Ura: Ha az én útjaimon jársz, és megtartod törvényeimet, te fogod kormányozni házamat, te őrzöd udvaraimat, és megengedem, hogy ezek sorába lépj, akik itt állnak.
Káldi Biblia:
Zak 3,1
És az Úr * megmutatá nekem Jézust, ** a főpapot, a mint az Úr angyala előtt álla; *** és jobbja felől álla a sátán, hogy ellenkezzék vele. ****
Zak 3,2
És mondá az Úr * a sátánnak: Dorgáljon meg téged az Úr, sátán! ** feddjen meg téged az Úr, ki Jerusalemet választotta! *** Vajjon nem a tűzből kiragadott üszök-e ez? ****
Zak 3,3
És Jézus szennyes ruhákba vala öltözve, * és az angyal színe előtt álla.
Zak 3,4
Ki felelvén, szóla azoknak, kik előtte állanak vala, mondván: Vegyétek le róla a szenynyes ruhákat. És mondá neki: Ime elvettem rólad gonoszságodat, és új ruhákba öltöztettelek téged. *
Zak 3,5
És mondá: Tegyetek tiszta süveget fejére. * És tiszta süveget tőnek fejére, és a ruhákba öltöztették őt; és az Úr angyala ott áll vala. **
Zak 3,6
És bizonyságot tőn az Úr angyala Jézusnak, mondván:
Zak 3,7
Ezeket mondja a seregek Ura: Ha útaimon jársz, és megőrzöd parancsaimat, te is itélni fogod házamat, * és őrzeni tornáczaimat; ** és adok neked kisérőket ezek közől, kik most itt állanak. ***
Káldi Neovulgáta Biblia:
Zak 3,1
Majd megmutatta nekem Jézust, a főpapot, amint az Úr angyala előtt állt; jobbján pedig a sátán állt, hogy vádat emeljen ellene.
Zak 3,2
És az Úr angyala ezt mondta a sátánnak: „Csendet parancsol neked, sátán, bizony, csendet parancsol neked az Úr, aki kiválasztotta Jeruzsálemet. Vajon nem olyan-e az, mint a tűzből kiragadott üszök?”
Zak 3,3
Jézus pedig szennyes ruhába öltözve állt az angyal színe előtt.
Zak 3,4
Ekkor ez megszólalt és ezt mondta az előtte állóknak: „Vegyétek le róla a szennyes ruhát.” Neki pedig mondta: „Íme, elvettem tőled gonoszságodat és új ruhába öltöztettelek.”
Zak 3,5
És mondta: „Tegyetek tiszta süveget a fejére.” Ekkor tiszta süveget tettek a fejére és felöltöztették őt, miközben az Úr angyala ott állt.
Zak 3,6
Aztán az Úr angyala bizonyságot tett Jézusnak:
Zak 3,7
„Így szól a Seregek Ura: Ha útjaimon jársz és megtartod előírásaimat, akkor viszonzásul te kormányzod majd házamat, te őrized udvaraimat, és bejárást engedek neked azok közé, akik most itt állnak.
Aranyos Biblia:
Zak. 3.1
AZután mútatá nékem az Angyal Jósuát a’ fö Papot, hogy állana az URnak Angyala elött, kinek a’ Sátán áll vala jóbb-keze felöl, hogy ellenkeznék ö véle.
Zak. 3.2
Es monda az UR a’Sátánnak: [Iúd. 9.] Dorgáljon-meg téged, Sátán, az UR, dorgáljon-meg, mondok, téged az UR, ki Jérusálemet magának választotta: avagy nem ollyané ez mint a’ tüzböl kiragadott üszög?
Zak. 3.3
Jósua pedig öltöztetett vala szennyes ruhákban, és áll vala az Angyal elött.
Zak. 3.4
Es szóla az Angyal, és monda azoknak kik elötte állanak vala, mondván: Vegyétek-le ö róla a’szennyes ruhákat: és monda ö nékie: Imé elvöttem a’ te álnokságodat, és új ruhákba öltöztettelek téged.
Zak. 3.5
Es mondék: Tegyenek az ö fejébe tiszta pap-süveget: Tönek annakokáért az ö fejébe tiszta pap-süveget, minekutánna felöltöztették vólna ötet ruhákba, az URnak Angyala pedig ott áll vala.
Zak. 3.6
Es esküvéssel fogadá az URnak Angyala Jósuának ezt mondván:
Zak. 3.7
Ezt mondja a’Seregeknek URa; Ha az én útaimban járándasz, és ha az én parantsolatimat megörizénded, teis itélöje lészesz az én Házamnak, söt annakfelette örizöje lészesz az én pitvarimnak, és megengedem tenéked hogy ez én elöttem állók között járj.
Luther Biblia:
Sach 3,1
Und er ließ mich sehen den Hohenpriester [Hag 1,1] Jeschua, wie er vor dem Engel des HERRN stand, und der [Hiob 1,9] Satan stand zu seiner Rechten, um ihn zu [Offb 12,10] verklagen.
Sach 3,2
Und der Engel des HERRN sprach zu dem Satan: [Jud 9] Der HERR schelte dich, du Satan! Ja, der HERR, der Jerusalem erwählt hat, schelte dich! Ist dieser nicht ein Brandscheit, das aus dem Feuer gerettet ist?
Sach 3,3
Jeschua aber hatte unreine Kleider an und stand vor dem Engel,
Sach 3,4
der anhob und sprach zu denen, die vor ihm standen: Tut die unreinen Kleider von ihm! Und er sprach zu ihm: Sieh her, ich [Jes 6,7] nehme deine Sünde von dir und lasse dir [Jes 61,3] Feierkleider anziehen.
Sach 3,5
Und er sprach: Setzt ihm einen reinen [2. Mose 28,39] Kopfbund auf das Haupt! Und sie setzten ihm einen reinen Kopfbund auf das Haupt und zogen ihm reine Kleider an, und der Engel des HERRN stand dabei.
Sach 3,6
Und der Engel des HERRN bezeugte es Jeschua und sprach:
Sach 3,7
So spricht der HERR Zebaoth: Wirst du in meinen Wegen wandeln und meinen Dienst recht versehen, so sollst du mein Haus regieren und meine Vorhöfe bewahren. Und ich will dir Zugang zu mir geben mit diesen, die hier stehen.
King James:
Zec. 3,1
And he shewed me Joshua the high priest standing before the angel of the LORD, and Satan standing at his right hand to resist him.
Zec. 3,2
And the LORD said unto Satan, The LORD rebuke thee, O Satan; even the LORD that hath chosen Jerusalem rebuke thee: is not this a brand plucked out of the fire?
Zec. 3,3
Now Joshua was clothed with filthy garments, and stood before the angel.
Zec. 3,4
And he answered and spake unto those that stood before him, saying, Take away the filthy garments from him. And unto him he said, Behold, I have caused thine iniquity to pass from thee, and I will clothe thee with change of raiment.
Zec. 3,5
And I said, Let them set a fair mitre upon his head. So they set a fair mitre upon his head, and clothed him with garments. And the angel of the LORD stood by.
Zec. 3,6
And the angel of the LORD protested unto Joshua, saying,
Zec. 3,7
Thus saith the LORD of hosts; If thou wilt walk in my ways, and if thou wilt keep my charge, then thou shalt also judge my house, and shalt also keep my courts, and I will give thee places to walk among these that stand by.
La Bible de Jérusalem (szükség esetén elkel egy ŕ→à, č→è és ů→ù csere):
Za 3,1
Il me fit voir Josué, le grand prętre, qui se tenait devant l'ange de Yahvé, tandis que le Satan était debout à sa droite pour l'accuser.
Za 3,2
L'ange de Yahvé dit au Satan: "Que Yahvé te réprime, Satan; que Yahvé te réprime, lui qui a fait choix de Jérusalem. Celui-ci n'est-il pas un tison tiré du feu?"
Za 3,3
Or Josué était vętu d'habits sales lorsqu'il se tenait devant l'ange.
Za 3,4
Prenant la parole, celui-ci parla en ces termes à ceux qui se tenaient devant lui: "Enlevez-lui ses habits sales et revętez-le d'habits somptueux; et lui dit: "Vois, j'ai enlevé de dessus toi ton iniquité."
Za 3,5
Mettez sur sa tęte une tiare propre. On mit sur sa tęte une tiare propre et on le revętit d'habits propres. L'ange de Yahvé se tenait debout
Za 3,6
Puis l'ange de Yahvé fit cette déclaration à Josué:
Za 3,7
"Ainsi parle Yahvé Sabaot. Si tu marches dans mes voies et gardes mes observances, tu gouverneras ma maison, tu garderas mes parvis et je te donnerai accès parmi ceux qui se tiennent ici.

Sálóm-Eiréné-Pax, Üdv:

                       \\\\\\/////
                       /  _   _  \
                      (| (.) (.) |)
 ___________________.oOOo__( )__oOOo.___________________
|                                                       |
|                Tommyca - Szakács Tamás                |
|                 az A-T&T  páros tagja                 |
|                                                       |
|         Felsőpetényi Evangélikus Egyházközség         |
|        2611 Felsőpetény,  Ságvári Endre u. 12.        |
|                   (35) 360-037   (Lelkészi Hivatal)   |
|                   (30) 426-5583  (T)                  |
|                                                       |
|                  tommyca@freemail.hu                  |
|              http://www.extra.hu/Tommyca              |
|___________________.oooO_______________________________|
                    (   )        Oooo.
                     \ (         (   )
                      \_)         ) /
                                 (_/