-----Eredeti üzenet----- 
Feladó: "Szakács Tamás" <tommyca@freemail.hu>
Címzett: "Vili" <vfischl@dpg.hu>; <vbettus@gmx.net>; "János Zsuzsanna" <zsuzsa.janos@lutheran.hu>; "FraterNet Mindenki" <fraternet-mindenki@lutheran.hu>; "FraterNet Lelkészek" <fraternet-lelkeszek@lutheran.hu>; "nikodem geza" <nikodem.geza@freemail.hu>
Elküldve: 2005. május 20. 1:01
Tárgy: 5Móz 6,4-7.14-15. - Sömá Jiszráél! - Szentháromság

Kedves ’Hallók’!

Hát, halljátok az ÚR igéjét! — mondták a próféták. És mondta Mózes is. Ez a mostani textusunk. Ez pedig az e heti csomagom.

Már múlt héten is észrevehettétek, hogy elég kutyult lett a csomag (alapvetően az ékezetes betűk fontkészlete módosult, meg a bekezdések igazítása). E sajátos jelenség abból származik, hogy az OpenOffice nem áll a helyzet magaslatán az RTF konverzióval, végképp nem az M$ Office szabványtalanságaival, így nem garantált az eredmény végső formázása. (Aki OOo-val nyitja meg, az várhatóan [általában remélem, így is lesz] szebb eredményt kap, mint aki Worddel…) Mivel az állam nem hosszabbította meg a Campus szerződést, feleségem M$ Office liszensze lejárt. Ennek apropójából leszámoltunk az ősellenséggel, és fokozatosan átállunk OOo-ra. Viszont ennek formátuma a többség számára vélhetően nem kezelhető, nem merem ezt választani, hanem továbbra is a szövegszerkesztők által általánosan ismert, és nagyjából kezelt RTF-ben küldöm. Mivel a probléma inkább szépséghibát jelent, ezért nem keresek másfajta megoldást. (Tulajdonképpen még a PDF formátumban küldés jöhetne még szóba, mint teljesen azonos kinézet — csakhogy ez megnövelné a fájlméretet, ezért erről lemondok.) Azért megpróbálom kicsit másképp csinálni, mint múltkor, akkor talán nem midig másznak el a betűtípusok…

Ennyi bizonyítványmagyarázás után jöjjön akkor a heti csomag:

Vázlatkísérlet:
S^ömá Jiszráél!
Egyetlen Úr
Egyetlen parancs
Egyetlen gondolat
A vázlathoz:
Ha már egyszer a zsidóság legfőbb hitvallása áll előttünk, akkor koncentráljunk a monoteizmusra — még ha (főleg az ünnepre tekintettel) Szentháromságban megvalósulva is.
Egyetlen Úr
Bár egyetlen Isten van, és ezért egyedül Őt kell imádni, azért keresztyén szemmel világos, hogy ez nem azt jelenti, hogy Isten egyetlen. Olyan titok áll előttünk, amelyet a Jézust hajdan és ma elutasító zsidók megbotránkozva hallanak, a mai és hajdani racionalisták érthetetlennek, sőt, értelmetlennek titulálnak. Mi mégis ragaszkodunk Jézus szavaihoz, és az egyetlen Urat, Ábrahám, Izsák és Jákób, Mózes és a zsidók Istenét tiszteljük három személyben.
Egyetlen parancs
Az egyetlen Úrnak tulajdonképpen egyetlen parancsa van: Őt szeretni mindenestül. Nem mellesleg, de csak másodsorban, és nem elsősorban, mint sokan igyekszenek manapság beállítani: nem először Isten, és aztán a felebarát — hanem Isten szeretetéből következik a felebarát szeretete. Ez legelőször is azt jelenti, mint annak idején: a hitben társakat, testvéreket — felebarátokat. Másodsorban — más okból is (az egész  tele van példákkal rá!), de legnyilvánvalóbban Jézus a kérdésre példázatban adott válasza alapján (irgalmas samaritánus természetesen) minden emberre is érvényes.
Valóban csupán a szeretet? Hiszen Isten sok mást is parancsolt! Igen — de a többi tulajdonképpen a szeretet kifejtése. (Annak érdekében is, hogy ne értsük félre a szeretetet, mert sajnos sokan ezt a felelősség elhárítása és hasonló célok érdekében hamis útra terelik.) A parancs egyetlen, és két mondatban összefoglalva halljuk — a kifejtése, gyakorlata pedig egy életen át tart. Tanulságos ezzel kapcsolatban a  azon története, amikor a pogány azzal állít be Sammaj rabbihoz, hogy zsidó lesz, ha el tudja mondani a tanítást addig, amíg két lábon meg tud állni. Elzavarja. Aztán Hillélhez megy, aki a t mondja el, majd hozzáteszi: a többi csak kiegészítés; menj és tanuld meg!
Egyetlen gondolat
Ha egyetlen Úr van, ha egyetlen parancsa van, akkor nem kell csodálkozni, hogy ez kell kitöltse elménket (máshol a teljes/egész elmédből szeretet is szerepel!), erről kell beszélnünk utódainknak, és megtanítani őket ugyanerre. Vajon miképp állunk meg majd Isten előtt e feladatunk, mégpedig egyetlen feladatunk tekintetében?!? Valóban teljes valónkból szeretjük Istent?!? Valóban minden tekintetben Őrá figyelve döntünk, dolgozunk, töltjük szabadidőnket, lépünk be házunkba és lépünk ki onnan?!? Valóban úgy élünk, úgy szólunk és cselekszünk, hogy gyermekeink és unokáink is ennek az egy Úrnak teljes szívvel, teljes erővel, teljes lélekkel, teljes elmével szerető szolgái?!?
Egyéb gondolatok az ige kapcsán:

A hírekből megtudhattuk, hogy japán iskola indult Magyarországon — teljesen japán módon, otthoni könyvekkel, tanrenddel, stb. Nekik volt gondjuk arra, hogy távolra kerültek családjában is biztosítsák, hogy hagyományaiknak, kultúrájuknak és vallásuknak megfelelően oktassák-neveljék a gyermekeket. Nálunk még az egyházi iskolák is elszomorító képet mutatnak: mennyire nem törődünk azzal, hogy diákjaink (azaz természetesen arra kellene figyelnünk elsősorban, hogy egyházunk gyermekei!) keresztyén nevelésben részesüljenek. Ehelyett jó, ha mutatóban, ünnepeken, hetente egyszer, kipipálandó és aztán gyorsan el is felejtendő pontként tartunk valamilyen szedett-vedett áhítatot, istentiszteletet. Mennyire más volt a gödöllői református líceum, ahol természetes volt, hogy minden nap áhítattal kezdünk, és természetes volt, hogy a mindennapokat, órákat és szabadidőt is Krisztus jelenlétében, jelenlétének tudatában töltünk...
Más kultúrák, más vallások, a japánok fontosnak tartják átadni a hagyományt, csak éppen mi nem tartjuk meg Isten parancsát, amely a nemzedékeken keresztül átadott istenfélelmet kellene munkálja, a megváltásban való részvételt?!?
Természetesen nemcsak oktatási intézményeinkről van szó, hanem még inkább családi életünkről. A szakasz is most ezt helyezi előtérbe. Hogyan tartjuk meg gyermekeink keresztelésekor mondott-hazudott fogadalmunkat, miszerint a kicsinyt — az egyház segítségével is — keresztyén módon neveljük? Hogyan lehet akkor, hogy általában kikonfirmálnak gyermekeink az egyházból? Hogyan lehet, hogy annyian vannak, akik csak 12 évesen jelennek meg a gyülekezetben, akkor is csupán egyetlen tanévre lesznek , és aztán a konfirmáció után legfeljebb különleges alkalmakkor látjuk? Hogyan lehet, hogy egy gyermek iskolás koráig semmit nem kap otthon Krisztus ismeretéből, fogalma sincs semmiről? (És aztán persze iskolásként is megelégszenek a szülők a heti egy hittanórával. Persze nem nagy csoda, hiszen ők épp ily érintetlenek, hogyan is adhatnák át azt, amijük nekik sincs?!) hogyan lehet az, hogy a kisiskolás esetén azt mondja a szülő, hogy ha a gyerek akar hittanra járni, akkor nem akadályozza — de nem is biztatja?!?
Igenis vegyük tudomásul, hogy a keresztelőkútnál elhangzott fogadalmunkat Isten számon kéri rajtunk! Igenis vegyük tudomásul, hogy ígéretünk arra kötelez, hogy a gyermeket hittanra küldjük — akár akar menni, akár nem! (Az iskola esetén sem kérdezzük ezt, miért épp az örökéletre való tanulás esetén vagyunk ilyen felelőtlenek?!) És ez még a jéghegy csúcsát sem teszi ki! Valójában a keresztségnél tett elkötelezésünk nem azt jelenti, hogy úgy értsük az egyház segítségét, hogy majd az egyház vállaljon mindent. Nem vállalhatja a családi életet helyettünk senki más! A mi kötelességünk, hogy gyermekeinket neveljük, nagy tévedés azt hinni, hogy ezt az iskola ill. az egyház helyettesítheti. (Meg is van az eredménye azokban a családokban, ahol Így gondolják: teljesen kezelhetetlen gyerekek, iskolaéretlenekkel tele alsó tagozat, stb. 5 másodpercre képtelen leültetni pár gyermeket a hittanórán, mert annyira ahhoz vannak szokva, arra nevelték(?) szüleik, hogy azt csinálnak, amit akarnak; Így az iskola már tehetetlen, hiszen 6 évi elrontott nevelés után mit tehet, ha aztán délután ismét hazatér, és megint azt csinál, amit akar, senkinek nem tartozik felelősséggel, nincs fegyelemhez szoktatva...)
Így hullik szét társadalmunk. Így sorvadt el Európában a keresztyénség. Helyette virágzik az iszlám, hinduizmus, buddhizmus. Nem kell sok idő, és Nyugat-Európában több lesz a mecset, mint a keresztyén templom. Mert nem hallottuk meg, hogy az Úr, a mi Istenünk egyedül az Úr... Mert nem teljesítettük kötelességünket, hogy gyermekeinknek továbbadjuk, mi mindent tett is az Úr értünk, hogyan szerzett megváltást a kereszten, és hogyan aratott győzelmet az üresen maradt sírnál...

Gyakran emlegetjük, hogy a keresztyénség továbblépett a zsidósághoz képest. Pál is világosan leírja a rómaiknak, hogy amire a júdaizmus a törvény alapján képtelen volt eljutni, azt hozta el Isten Krisztus Jézus által. Hiszen a törvény cselekedeteiből, azaz pusztán zsidósága révén senki nem igazulhat meg, üdvözülhet. Több kell ennél! Ennek ellenére azt kell mondanunk, hogy mi kevesebbet mutatunk fel még annál is, amit a zsidóság. Mostani szakaszunk fényében pl. arra vetődik a reflektor, hogy még azt sem tesszük meg, ami a zsidóság legalapvetőbb követelménye volt: az új nemzedékek tanítását, hagyományaink átadását. És akkor még hol beszéltünk arról, hogy hitünket miként mutatjuk fel gyermekeink előtt, hogy a példa is segíthesse őket abban, hogy Lélek hitet teremtő munkájának teret engedjenek!
Tehát nemhogy nem többet, de jóval kevesebbet teszünk, mint a zsidóság, amely még tökéletesen megélve is édeskevés az üdvösséghez. Hát akkor hogyan képzelhetjük el mi, mai európai keresztyének, hogy részünk lehet a megváltásban?!? Halld meg lelki Jiszráél, mit üzen a Lélek a gyülekezeteknek! Szentháromság ünnepén értsük meg végre, hogy nem lehet az Úr Jézust szolgálni aközben, hogy ellenállunk Lélek munkájának, anélkül, hogy engednénk az Atya akaratának, azaz nemzedékről nemzedékre továbbadnánk a Szentháromság Isten ismeretét, a keresztyén hit alapjait!

A színes jelölések értelme:  az általam fontosabbnak tartott gondolatok;  a számomra kétséges, de legalábbis bizonytalan, megalapozatlannak tűnő gondolat;  az általam egyértelműen tévesnek tartott gondolat;  átmeneti eset a  és  között, ha a kétségesség csak részleges vagy feltételes;  átmenet a  és  között, ha a kétségesség igen erős, netán a téves gondolat határát súrolja; ha esetleg valamit kiemelésre érdemesnek, de azért mégse annyira fontosnak tartok, akkor még előfordulhat a  használata is a  helyett; végül  a számomra homályos részek, amelyeknél nem világos, mire is gondol a szerző. (Itt örömmel veszem, ha valaki legalább utólag meg tudja magyarázni, mit is jelenthetnek a leírtak, mire is gondolhatott az író!)

:
„
A törvény lényege a tökéletes egyistenhit. Ezt naponta kétszer vallották meg a zsidók (Semá Jizrael). Később imaszíjjal bal karjukra és homlokukra erősítették ezt a szöveget, hogy szívük közelében és szemük előtt legyen a hitvallás. Ugyancsak felszögezték az ajtóra is a szöveget (mezuza), amelyet még kiegészítettek.A hitvallás teljes szövege ezekből a helyekből tevődik össze: Kiv 13,1-10.11-16; MTörv 6,4-9; 11,13-21.
MTörv 6,14-25.
A kizárólagos egyistenhiten kívül a legfontosabb parancsok itt vannak felsorolva a bálványimádás és istenkísértés tilalma, valamint a törvények megtartása.”

:
„
Lelked minden gondolatát, szived minden mozdulatát, életed minden cselekedetét ahhoz irányozd, a kitől lelked, szived és életed függ.(sz. Ágost.).
5 Móz. 6,7
A héber szerint: add fülébe, értésére… Tehát az Istennek szeretetére, csoda‑ és szeretetteljes gondviselésének és intézkedéseinek ismeretére kell mindenek előtt a gyermeket tanitani, s hányszor hagyatik ez utóljára, eléje tétetvén a hiú és pogányszerű dolgok tanittatása!
5 Móz. 6,7
A héber szerint: arról beszélj.
…
5 Móz. 6,15
meghalni ne hagyjon; vagy, honodból fogságra ne vigyen.”

:
„
 Ősi hagyomány szerint a  és az  szavak utolsó betűit ( és ) a rendesnél nagyobb típussal írják. Az -nál könnyen megmagyarázható az ok: azt akarták elérni ezzel a külön kiemeléssel, hogy az  (‘egy’) helyett ne olvassanak -t (‘más’), mert ez istenkáromlás lenne. Ugyanezen okból Exod. XXXIV,14-ben az  szó utolsó betűjét szintén kiemelték, nehogy valaki ott -ot olvasson és így értse a szöveget: ‘Bizony nem borulhatsz le az Egy-Isten előtt’. A  szó utolsó betűjének kiemelésénél az az aggodalom vezethette bölcseinket, hogy valaki ‑t fog olvasni helyette, ami annyit jelent: ‘talán’ (Hirsch). A két kiemelkedő betű együtt:  = ‘tanú’. Minden zsidó a Semá hirdetése által Isten egységének tanújává válik.
Deut 6,5
Itt először fordul elő az emberiség történetében, hogy egy vallás szeretetet követel Isten iránt. Isten szeretete megkülönböztető jele az Ő igazi híveinek. A hívő, midőn kijelenti Isten egységét, ezzel egyúttal szeretettel és feltétlenül alárendeli elméjét és szívét Isten szent akaratának. Ezt a lelki meghódolást így nevezik: ‘magára veszi az Ég királyságának igáját’, . Amint Isten egysége az alapja a zsidó hitvallomásnak, éppenúgy Isten szeretete az alapja a zsidó életnek. A rabbik szerint a legnemesebb lelki hódolat és szeretet Isten iránt abban nyilvánul meg, hogy úgy éljünk és viselkedjünk embertársainkkal szemben, hogy megszerettessük velük Istent és az Ő Tóráját (Szifré).
‘Isten szeretete azt jelenti, hogy az ember vágyódjék Isten közelsége után és törekedjék elérni az Ő szentségét, amint el akar érni bármely tárgyat, amely után szenvedélyes vágyat érez. Olyan örömet és boldogságot kell éreznie, ha Nevét említi, dícséretét hirdeti és ha a Tóra szavaival foglalkozik, amilyet a szerető szív érez ifjúságának asszonya iránt, vagy az apa egyetlen fia iránt.A régi kor szentjei ilyen önzetlen szeretetet éreztek Isten iránt, amint Dávid énekelte XLII. zsoltárában: ‘Amint a szarvasünő vágyódik a friss vizekre, úgy vágyódik az én lelkem Te feléd, Ó Isten!’ ’ (M. Ch. Luzzatto).
‘Midőn a lélek elmerül az alázatba, Isten szeretetének szikrája lángra lobban és a belső öröm megnagyobbodik. Akik így szeretik Istent, azoknak egyetlen vágya, hogy teljesítsék az Ő szent akaratát és másokat az igazság útjára vezéreljenek’(R. Eleázár Wormsból).
Mivel csak egy Isten van, osztatlan hódolatot kell neki juttatnunk. ‘Az Egy Isten megköveteli az egész embert’ (Smend). A rabbik úgy magyarázzák ezt a kifejezést: : minden vágyaddal, még rossz hajlamaiddal is; vagyis, hogy minden földi szenvedélyedet és vágyadat állítsd Isten szolgálatába (Berák. 54a).
 Készen kell lennünk arra, hogy feláldozzuk legrejtettebb vágyainkat és hajlamainkat Isten szeretetének. A rabbik úgy magyarázzák ezt a kifejezést: : egész életeddel (ugyanott). Vagyis: szeresd Őt szíved utolsó csepp vérével és áldozd életedet Istenért, ha ezt kívánja. Ennek klasszikus példája Rabbi Akiba. Vágyódott arra a magasztos pillanatra, amikor az ő mindennapi hivatása, Isten szeretete, próbára tétetik és cselekedettel bizonyíthatja ezt be. Ez a pillanat elérkezett, midőn a zsidóknak a római birodalom ellen vívott utolsó függetlenségi harcában, hősi magatartása után foglyul esett és a római pribék vasfésűkkel tépte húsát. Akiba így szólt síró tanítványaihoz: ‘Egész életemben vágyódtam erre a percre, amidőn megadatik nekem, hogy egész életemmel szeressem Istent. Szerettem Őt  és szerettem Őt ; és most, midőn alkalmam van Őt  szeretni, ne örüljek?’ (Berák. 61b). A Semá szavainak ilyen értelmezése nyujtott vigaszt és adta meg a zsidó mártiroknak minden korban a bátorságot ahhoz, hogy feláldozzák életüket hitükért. Bachja beszámol egy középkori zsidó szentről, aki így szokott imádkozni: ‘Istenem, Te a nyomor és éhség martalékául dobtál engem. A sötétség mélyébe taszítottál és megismertetted velem a Te hatalmadat és erődet. De ha ők tűzzel égetnek engem, annál jobban szeretlek Téged és örülök Neked’. X,1 végén, ed. Jellinek 432. l.
Az ilyen lelki alázat, természetesen, nem gondol jutalomra vagy büntetésre a túlvilágon. Amint ezt egy másik szent bátran ki is fejezte: ‘Nem vágyódom a Te paradicsomodba sem a jövő élet élvezeteire. Csak Te utánad vágyódom egyedül’.
A mártírság kötelességéről lásd Lev. 175. l. Ezt a nagy áldozatot azonban csak a bálványimádás, vérfertőzés és gyilkosság elkerülése okából kívánják.
Az érzés és erő teljes összefogásával. Egyik rabbinikus magyarázat ezt mondja: ‘bármilyen sorsot szánt neked a Végzet’ (Berák. 54a); vagyis szeresd Őt egyaránt a szerencse és boldogság és a szerencsétlenség és bajok idejében. Egy másik magyarázat szerint egész erőddel azt jelenti: ‘minden vagyonoddal’ (u. o.); vagyis bármilyen anyagi áldozatot is követel tőled hűséged Izráel Istene és a Tóra iránt. Egy 18. századbeli moralista szerint ‘egész erőddel’ azt jelenti: ‘ép akkor, ha nagy vagyonod van’ .
Deut 6,6
A 4. és 5. versben levők; vagyis Isten egysége és a teljes alázat Iránta, mint a könyv tanításának foglalata.
 ‘Ne tekintsd az isteni parancsolatokat elavult tanoknak’; ‘Láss ezekben új dolgokat, királyi kijelentést, amely minden nap újból kinyilatkoztatik neked’ (Szifré).
A szívet úgy ábrázolja, mint egy táblát, amelyre föl kell írni ezeket az isteni szavakat; v. ö. Jer. XXXI,32–33.
Deut 6,7
Vésd be szívükbe és lelkükbe, hogy mélyen gyökeret verjenek bennük a vallásos eszmék. Az itt használt héber ige  nyomatékosabb értelmű mint az általánosan elterjedt:  (Hoffmann). ‘Legyen tiszta, nem zavaros és felületes ismeretük hitük kötelességeiről és tanításairól’ (Szifré); l. 151. l.
 Állandó érdeklődés tárgyai legyenek, korán és későn, otthon és idegenben (Rási, Szifré).
 ‘Az ember illendően viselkedjék házában, példaadó legyen háza népe előtt; szelíden bánjon velük, ne félemlítse meg őket’(Zóhar III,269a).
Erre alapították a Rabbik a  elmondásának kötelezettségét este.(Berák. 10b. s köv.) Az esti imában a t két imarészlet előzi meg. (Az elsőben utalás van arra, hogy isteni rendelkezés szerint követi a nappalt az este, ; a második pedig kifejezésre juttatja Isten szeretetét a világ iránt, ami abban nyilvánul meg, hogy a Tórát ajándékozta az emberiségnek ). A t két áldásmondás követi: egy hitvallomás ; és egy bensőséges hangulatú ima, amelyben békés éjjeli nyugalomért könyörgünk: . Ezután mondjuk a t, a ‘Tizennyolc’ áldásmondást. (= Három dicsőítő áldásmondás és tizenkét [ma már tulajdonképpen 13] kérő áldásmondás és három hálaáldás), végül pedig az . A t közvetlenül a lefekvés előtt újra elmondjuk – bölcs előkészület a sötétség óráira –, hogy a nemes és Istenbe vetett bizodalom gondolatába elmerülve térjünk nyugovóra. ‘A Semá egy élesre fent kard az éjszakai sötétség félelme és kísértései ellen’ (Berák. 5a).
Erre alapítják a  elmondásának kötelezettségét reggel(lásd az előbbi magyarázatot; Berák. 10b). A reggeli ‑t – miként az estelit – két áldásmondás előzi meg: 1. , amelyben Istent mint a világosság teremtőjét dicsőítjük.
2. , amelyben hálát adunk a Tóra adásáért. A ‑t egy áldásmondás követi reggel, a . Ebben Istent mint Izráel megváltóját dicsőítjük. Ezután következik a  eszré. Bizonyos napokon a  és a Tóra felolvasása ékelődik az , illetve az  és az  közé. Az  után még a ‘napi’ zsoltárt mondjuk el, egyes községekben még más zsoltárokat is mondanak befejezésül, nálunk például a 83. zsoltárt. Itt természetesen nem ismertetjük az egész reggeli imádság rendszerét és tartalmát, csak azokat említettük, amelyek a -val szorosabb összefüggésben vannak.
…
Deut 6,14
Nem mintha meg lett volna engedve távolabb lakó népek isteneit imádni, hanem mert a szomszédos népek istenimádásának átvétele könnyebb és veszedelmesebb volt (Rási).
Deut 6,15
Lásd IV,24.
Megszüntesse függetlenségedet.
Az országból, Palesztinából; l. még Deut. IV,40; XI,21; Józs. XXIII,15.”

:
„
A következő fejezetek tanításai jobbára a tízparancsolat egy-egy tételéből indulnak ki, annak tanulságait fejtegetik, főként az Isten iránt tartozó kötelességek vonatkozásában.Ezt azért jó figyelembe venni, mert bizonyos rendszerezési lehetőséget nyújt az Ósz. törvénylabirintusában való eligazodásban. – Az embernek Isten iránti alapvető vallásos érzését az istenfélelem szó szokta érzékeltetni, amiben benne van a függésnek és alárendeltségnek a kifejezésén, meg a -mal szemben való szent félelmen túl (vö. az előző fejezet 24 skv. verseinek tartalmával) az az egyszerű meggondolás, hogy az embernek félnie kell Isten haragjától, ha törvényeinek nem engedelmeskedik. Az istenfélelem szóval csaknem szembehelyezve van egy másik alapvető kifejezés is az embernek Istenhez való érzelmi kapcsolatára és ez az Isten iránti szeretet. A Deut mind a két kifejezést használja: az elsőt azért, mert főként törvényeket foglal magában, a másodikat pedig azért, mert soha sem szűnik meg hangoztatni, hogy az Úr milyen nagy gondoskodó szeretettel vette körül népét, amiért ez a nép viszont hálával tartozik. A szeretet első nagy parancsa (vö. Mt 22:37–38) itt olvasható: Szeresd az Urat, a te Istenedet teljes szívedből…!
Ennek a résznek két leghatalmasabb mondatát a 4–5 v. tartalmazza, ahol is a szeretet-parancsot megelőzi az Ósz népének legnagyobb hitvallása, a kezdőszava után sema’ néven ismert felhívás: ‘Halld meg, Izráel: az Úr a mi Istenünk, egyedül az Úr!’ A konfesszió-számba menő kijelentés voltaképpen az első parancsolat tiltásának a pozitív előjelű megfogalmazása. Különös hangsúly esik az egy = egyedül szóra, amelyet a mondat konstrukciójából következőleg esetleg másként is lehet fordítani, mert az ‘egyedül’ szó a kijelentésnek csak az egyik (de feltétlenül meglevő) vonatkozását fejezi ki. Az ‘egy Úr’, vagy ‘az Úr egyetlen’ lehetséges fordítások még kifejeznék azt, hogy az Úr egyedülállóan felülmúl minden más istennek tartott lényt, nemkülönben azt, hogy az Úrnak nincsenek különféle manifesztációi, egészen lényének (személyének) az oszthatatlanságáig. (Ezért nem fogadhatja el a zsidóság a trinitás-tannak, vagy az istenfiúságnak a keresztyén értelmezését sem). Az Úr létének és lényének ebből az egyetlen és egyedülálló voltából következik a szeretet-parancs totális fogalmazása: osztatlan, teljes szívvel-lélekkel kell szeretni az Urat. – Az erre vonatkozó igék felejthetetlenné tételéről, ismételgetéséről szóló, részben képes kifejezésű felszólítást (8–9 v.) a kései zsidóság betű szerint értelmezte úgy, hogy a homlokra és kézre hurkolt imaszíjra alkalmazott kis dobozba zárta rendszerint a Deut 6:4–9 és 11:13–21 pergamenre írt szövegét. Ugyanezt a szöveget szokták az ajtófélfára, vagy amögé elhelyezni.
A soronkövetkező intések az eddig elmondottak explikációi. A 10–15 v. a kánaáni helyi istenek imádatát tiltja, az Urat szinte féltékeny férjhez hasonlítva, aki haragra gyullad választott népe hűtlensége miatt (15 v. – az  = ‘féltőn szerető Isten’ kifejezés a 2. parancsolatból jól ismert). {
} A 16–19 v.-ben rövid emlékeztetés történik a Masszá nevű helyre, ahol az Úr hosszútűrésével élt vissza a kicsinyhitű Izráel (vö. Ex 17:2.7). Végül a deuteronomista buzdításokban gyakran előforduló intés következik (20–25 v.), amely a szülők kötelességévé teszi azt, hogy gyermekeiknek beszéljék el az Egyiptomból történt szabadulásnak és az ígéret-földje elnyerésének csodás történetét, hogy így legyen az Úr iránti szeretet és a törvénynek való hálás engedelmesség a következő nemzedékek sajátja is, amiben lesz a boldogulásuk. Mert a deuteronomista pragmatikus fogalmazás egyenes összefüggésben mutatja be ezeket: Ha teljesítjük az Úr rendelkezéseit és féltjük az Urat, akkor jó dolgunk lesz és éltet bennünket az Úr (24 v.).”

:
„
6:4. Ennek az igeversnek nevet adták. Ez az a héber szó, amit a magyar Biblia úgy fordít, hogy Az itt található állítás a zsidóság alapvető hitvallása. Az igevers jelentése szerint  (Jahve) teljesen egyedülálló. Egyedül ő az . Ebből eredően az izráelieknek olyan biztonságérzetük lehetett, amely teljességgel lehetetlen volt a körülöttük lakó, sok istent imádó népeknek. Az ókori Közel-Kelet ‘isteneiről’ ritkán tartották, hogy egymással békességben élnének. Mindegyik isten kiszámíthatatlan és erkölcsileg szeszélyes volt. Így egy pogány sohasem lehetett biztos abban, hogy hűsége valamelyik istenhez meg fogja‑e védeni egy másik isten szeszélyes haragjától. Az izráeliek egyistenhite kiemelte őket ebből a bizonytalanságból, mert nekik csak egy Istenre kellett figyelniük, aki kinyilvánított, következetes és igazságos mérce szerint bánt velük. Ez a monoteista hitvallás nem mond ellent a Szentháromság bibliai tanának. Az ‘Isten’ szó többes számú (), és ezzel talán a Szentháromságra utal. Ő  () az Úr, ami az egységet jelezheti az istenségben (vö. 1Móz 2:24, ahol ugyanez az egységre utaló szó szerepel Ádámmal és Évával kapcsolatban).
azt jelenti, hogy közvetlen kapcsolatba akarunk lépni vele, és engedelmeskedni akarunk parancsolatainak. A parancs, hogy szeressük Istent gyakran szerepel Mózes ötödik könyvében (5. v.; 7:9; 10:12; 11:1, 13, 22; 13:4; 19:9; 30:6, 16, 20).  kellett szeretni, és e szeretetnek át kellett hatnia az izráeli ember lényének és életének minden vonatkozását ().
Isten népe felelős volt azért, hogy elmélkedjen ezeken  és  forgassa azokat. Ez képessé tette őket arra, hogy megértsék és helyesen alkalmazzák a törvényt. Így a szülők  gyermekeik előtt, és szívükre köthették. A gyermekek erkölcsi és bibliai nevelése nem kötött, rendszeres iskolai órákon érvényesült legjobban, hanem amikor a szülők saját életük és gyermekeik életének féltéséből Isten igéjét a beszélgetések természetes témájává tették, melyek bárhol és bármikor előfordulhattak napközben (7. v.).
Egyes későbbi zsidó olvasók szó szerint értelmezték a felszólítást, hogy . Mindazonáltal ezek a parancsok valószínűleg szimbolikusan hangsúlyozzák a törvény folyamatos tanítását(vö. 2Móz 13:9, 16).
c. Figyelmeztetés a jóléttel kapcsolatban (6:10-19)
arra készült, hogy egyik napról a másikra gazdaggá tegye Izráelt új . De a jólétnek van egy velejáró veszélye: amikor az embernek jól megy sora, hajlamos Istenről (vö. Péld 30:7-9). Dávid jóléte csúcspontján követte el a legnagyobb hűtlenséget (2Sám 11).
Amikor az izráelieknek jól megy soruk, még inkább ügyelniük kell arra, hogy féljék Istent (lásd magyarázat a 4:10-nél), és . Az a parancs, hogy , újra hangsúlyozza, hogy őt kellett félniük, mert az ember arra az Istenre esküszik, akitől fél, vagyis arra, akinek felelős teljesíteni esküjét. Ha elfeledkeznének Istenről (12. v.), akkor szinte bizonyosan fognak , mert Isten úgy teremtette az embert, hogy ne csak  imádkozni, hanem arra, hogy imádkozzon. Ez a hűtlenség ítéletet von majd maga után, mert (vö. 4:24; 5:9; 32;16, 21). Ez azt jelenti, hogy . A féltékenység ilyen értelemben helyes. A féltékenység más valaki tulajdonával vagy kiváltságaival kapcsolatban természetesen helytelen.
Mózes előre látott egy másik bűnt is, mely az izráelieket megkísérti majd új földjükön. Ez pedig  próbára tétele (6:16). Ez akkor következhet be, amikor a nép nehézséggel áll szemben, ahogy  is (vö. 2Móz 17:1-7), ahol nem volt vizük és azt hitték, hogy szomjan halnak. Ahelyett, hogy bíztak volna Istenben, megkísértették azzal, hogy panaszkodtak és veszekedtek. A jövőben az izráelieknek emlékezniük kellett erre a szégyenletes esetre. Tudniuk kellett, hogy ha engedelmeskednek  (vö. 5Móz 4:44; 6:1, 20), ha azt teszik, ami helyes és jó, akkor nem számít, hogy milyen nehézséggel találják szembe magukat, (vö. 3. v.).”

:
„
4. FEJEZET
1.Az engedelmesség követelménye (4,1-8)
2.A szövetséget meg kell tartani (4,9-14)
3.Vigyázzatok magatokra, hogy el ne felejtkezzetek! (4,15-24)
4.A figyelmeztetés (4,15-24)
5.Izráel, a választott nemzet (4,32-40)
Az Úr törvényének megtartására vonatkozó figyelmeztetést a következő szavak vezetik be: ‘Most pedig hallgass, ó, Izráel!’ Mózes először bemutatta az Úr jóságát és hűségét, és ennek alapján figyelmezteti őket, hogy legyenek hűek Jahvéhoz és a szövetséghez. Ugyanezt a sorrendet követik nagy újszövetségi leveleinkben is. Mindig az foglalja el az első helyet, amit az Úr tett értünk, az Ő kegyelme és hűsége; ezt követi a mi felelősségünk, hogy járjunk az Úrhoz méltóan. Mózes első nagy beszédében, annak két fő jellegzetességében benne van az egész könyv kulcsa, vagyis az arra való visszatekintésben, amit Jahve cselekedett, valamint Izráel felelőssége, hogy megtartsa a törvényt, hogy élvezhesse a szövetség áldásait.
Oda kellett figyelniük, aztán megcselekedni. A meghallgatás és megcselekvés áll ennek a szakasznak az előterében. Az engedelmesség eredménye élet és az ország birtoklása. Az, ‘hogy élhessetek’, nem az örök élet birtoklását jelenti, hanem hosszú életet az Ígéret Földjén.(Lásd a következő igehelyeket: 5,33; 6,2; 8,1; 11,21; 16,20; 25,15; 30,6.16; 32,47!) Semmit se tegyenek a törvényhez és semmit se vegyenek el belőle. Sajnos ezt a figyelmeztetést nem méltányolták. A vének hozzátették a törvényhez hagyományaikat és az emberek parancsolatait, az emberek szavát Isten Igéje fölé helyezték, míg később a sadduceusok elvettek a törvényből, és az Isten Igéjét emberi beszéd színvonalára süllyesztették. Ugyanezt teszik manapság a rituális és racionalista keresztyénségben.
Az Ő beszéde hangzott hozzájuk; az Ő szavait hallották. Más nemzetekhez képest kiváltságosak voltak. ‘Mert melyik nagy nemzet az, amelyhez olyan közel volna az ő Istene, mint mi hozzánk az Úr, a mi Istenünk, valahányszor hozzá kiáltunk? És melyik nagy nemzet az, amelynek olyan rendelései és igazságos végzései volnának, mint ez az egész törvény, a melyet én ma adok elétek?!’ Ezért felelősségük is nagy. Háromszor mondja el nekik Mózes, hogy vigyázzanak (9., 15. és 23. v.). Figyelmezteti őket, hogy őrizkedjenek a bálványimádástól. Ne szolgáljanak mást, csak Jahvét, mert Ő hozta ki őket a vaskemencéből, hogy az Ő örökségének népe legyenek. Ő szabadította meg és tette őket saját népévé, ezért engedelmeskedjenek neki. Mózes ünnepélyesen jelenti ki: ‘Bizonyságul hívom tiellenetek e mai napon a mennyet és a földet, hogy elveszve hamarsággal elvesztek a földről, amelyre átmentek, a Jordánon, hogy bírjátok azt; nem laktok sok ideig azon, hanem pusztára kipusztultok róla.’ Mózes, ezeket a szavakat mondva az első futó pillantást veti jövőbeli bálványimádó történelmükre és az ezt követő nemzeti romlásukra. Ez a látomás kitágul, és meglátja őket szétszórva a nemzetek között. A 30. és 31. vers nemcsak a múltbeli történelemre vonatkozik, hanem lesz még egy beteljesedése az utolsó napokban. Ez az első prófétai szó, amelyet Mózes 5. könyvében Mózes ajkáról hallunk. Még teljesebben szól erről búcsúbeszédének vége felé annak a népnek, amelyet annyira szeretett.

Azt állították, hogy a Lk 23,43 ilyen ószövetségi kifejezésmód az Újszövetségben, mintha az Úr ezt akarta volna mondani: ‘Bizony mondom néked ma, velem leszel a paradicsomban’. Ez azonban biztosan hamis. Ezzel az érvvel az ún. lélekalvás tanítói állnak elő. A vesszőt ill. kettőspontot nem ‘ma’, hanem a ‘neked’ szó után kell tenni, ahogy a magyar Bibliában van.

Különösen szépek ennek a szakasznak a befejező versei (33-40.). Micsoda bemutatása ez annak, amit Jahve tett értük, hogy hogyan mutatta meg önmagát és hatalmát érdekükben! Ezért volt jogosult a nép tökéletes engedelmességére. ‘Tudd meg azért, e mai napon, és vedd szívedre, hogy az Úr az Isten, fent a mennyben és alant e földön, és nincsen több!’ Még ennél is nagyobb cselekedetek azok, amelyeket velünk, az Ő népével cselekedett: a nagy üdvözítés Urunkban, az Ő áldott Fiában. Joga van hozzá, hogy igényt tartson teljes engedelmességünkre. Lássuk szüntelenül, hogy kicsoda Ő és mit tett értünk, hogy megteremjük neki az engedelmességet, amelyet elvár népétől.”

:
„ Felszólítás a hallásra (ld. még 5,1; 9,1; 20,3; 27,9) párhuzamba állítható a bölcsességi könyvekkel (pl. Péld 1,8), csak azokban a felszólításokban találjuk meg, amelyekben Jahve törvényeinek szeretésére int. A ‘Jahve a mi Istenünk, egyedül Jahve’ fordítás jól érzékelteti, hogy ez nem a monoteizmusnak, mint inkább Jahve kizárólagos imádásának a megerősítése, ami pedig a MTörv domináns témája. Ennek folyománya, hogy a (MTörv 6,4-9; 11,13-21; Szám 15,27-41) vált az alapvető zsidó hitvallássá, amit Jézus legnagyobb parancsnak mondott (Mt 22,36-38). A hűbéri szerződésekhez hasonlóan a ‘szeret’ ige szövetségi hűséggel kapcsolatos politikai konnotációkat hordoz (Moran, W: 25 [1963] 77-87). A törvényeket (‘igéket’) tanítani kell a gyerekeknek, és az élet minden mozzanatát át kell járniuk (vö. Zsolt 1,2). {
} Ez a parancs, összhangban a Kiv 13,9.16-tal és a MTörv 11,18-cal, volt a kiváltó oka az imaszíjak viselésének (; a második templom korának végétől van rá bizonyíték, ld. Mt 23,5 és a Murabba‘at‑i imaszíjakat), melyek a homlokon vagy a bal karon viselt kis zacskók voltak, amelyekben ezeket a szövegeket tartották. A , ‘ajtófélfa’ új jelentése a ház jobb ajtófélfájára erősített, bibliai szövegeket tartalmazó tok lett. Talán egy későbbi betoldás ugyanattól a körből, mint a 4,1-40. A szerzemények felsorolása (vö. Józs 24,13) eredetileg ősi áldásformulából származik. Az átokhoz ld. 28,30 és Ám 5,11. {
} A vers végéhez ld. Ám 9,8. {
} A masszai zúgolódásra utal (Kiv 17,1-7; Szám 20,2-13). A név a , ‘kipróbál’, ‘próbára tesz’ igéből származik. Massza és Meriba együtt fordulnak elő (vö. , ‘vitatkozik’ ige), és mindkettő Kádeshez kapcsolódik. Az egyik idézetet a megkísértés jelenetében Jézusnak tulajdonítják (Mt 4,7). A 6,7 gondolatát folytatja: a gyerekek törvényre oktatása, utalással az imaszíjakra és ajtófélfára. A kérdés-válasz formához ld. Kiv 12,26-27; 13,8-9.14-16.”

:
„
5Mózes 6.
‘Halld meg, Izráel’ Jahve egyetlen Úr. Istenednek azért nevezheted Őt, mert magának választott téged. Ha bevisz majd arra a földre, amit már az atyáknak megígért és terített asztalhoz ültet (10k) – emberileg meg nem indokolható kegyelemből –, az elégedetlenség erőt ne vegyen rajtad, amint Masszában (és Meríbában) történt (16). Istenkísértés volt kérdezniök: ‘Közöttünk van‑e az Úr, vagy sem?’ (1Móz 17,7). Emlékeztetés végett kézre, homlokra kötve, ajtófélfákra és kapukra írva valamiféle jelzés intette őket, hogy feledékenységbe ne essenek. Ebből alakult ki a kegyes zsidóknál az imaszíjak gyakorlata (Mt 23,5). A reggeli imádság alkalmával ezekkel kötötték a szívhez közel: a bal karra és homlokukra a kis tartócskákat, bennük – pergamenre írva egy-egy Tóra-részlet (2Móz 13,1–10. 11–16. 5Móz 6,4–9. 11,13–21) volt elhelyezve. Ez a gyakorlat egyébként későbbi, mert itt még nincs megadva, hogy mi legyen az írott szöveg. Fontosságban előbbvaló, hogy a szívben maradjanak meg az Úr parancsolatai, amelyek nem nehezek, ha Őt szeretjük (1Jn 5,3).
Éppen a János irataiban gazdagodik további színekkel ez a gondolatsor. Jézus az Atya iránti szeretetben vállalta az engedelmességet a váltsághalálig. Szeretetem iránta parancsolatai megtartásában bizonyul igaznak.Feleletül rá még többet mutat majd meg önmagából (Jn 14,21k). Azután pedig: ‘... aki megtartja az ő igéjét, abban igazán teljessé lett az Isten szeretete’ (1Jn 2,5). Igazságunk, azaz megigazulásunk azonban nem a mi teljesítményünk alapján lesz a mienk. A 25. vers, mint megigazulásunk egyik ÓSZ‑i lókusa, nem érthető másként, csak úgy, ahogy Ábrahámot igaznak fogadta el az Isten (1Móz 15,6). A Gal 2,16 szerint a Jézus Krisztusba vetett hit által igazulunk meg Isten előtt. A hit pedig hallásból van, s a hallás a Krisztus beszéde által (Róm 10,14.17).
Jól odafigyelve a mai igére észrevehetjük, hogy ebben is a halláson, az ige meghallásán fordul meg az engedelmesség, s az ígéretek beváltása (3k). A fiak előtti hitvallástétel is a meghallás nyomán születő hitben reménykedik. A hallás első lépés a cselekvésben, nélküle nem is lehetségesek további lépések.”

:
„
Nem tudom, hallottak‑e kedves olvasóim a ‘Semá’ nevű zsidó imádságról? Zsidó szokás szerint ezt az imát minden zsidó férfinak minden reggel és minden este el kell mondania. Az ima a következő igehelyekből tevődik össze: 5Móz 6:4–9, 11:13–21 és 4Móz 15:37–41, és így kezdődik: 
Az Újszövetségből világosan kitűnik, mennyire jól ismertek voltak ezek a szavak, amelyeket maga Krisztus is idézett, amikor a törvényt összefoglalta (Mk 12:28-tól és sok más helyen is találunk rájuk utalást (Jn 8:41, Róm 3:30, Gal 3:20, Ef 4:6, 1Tim 2:5, Jak 2:19). Az ÚR valóban az egyetlen és egyedüli Isten, és nem tűr meg maga mellett Baálokat.
Mózes 5. könyvének központi, hangsúlyozott üzenete keretében ez nagyon is érthető. Halljad, ó Izráel! Az ÚR az ige szolgálata által szól. Jahve egy. Őt sehogyan sem lehet felosztani helyi istenségekre, Baálokra.
Ez a szó azonban, hogy , még ennél is többet tartalmaz. Jahve nemcsak az egyedüli, egyetlen Isten, hanem Isten is. Különleges mind természetében, mind kinyilatkoztatásában. Ő, aki Izráel Szabadítója és Királya, nem hasonlítható a pogányok álszabadítóihoz.
(Ézs 44:6).
Zakariás pedig ezt írja:  (Zak 14:9).
Nem elég az, ha  vagyunk és azt valljuk, hogy csak egy Isten létezik. A mohamedánok alapvető hitvallása is az, hogy Allahon kívül nincs Isten. Tehát ők is egyistenhívők. Ez azonban még nem teszi hitüket igazzá.
Abban az Istenben kell hinnünk, aki  – Egyiptomban és a Golgotán. Az egyetlen és egyedüli Szabadítóban kell hinnünk. Nincsen senki, aki őhozzá fogható lenne. Az újszövetségi egyház is ezt hirdeti: 
Mózes 5. könyve a 6. résztől kezdve azzal foglalkozik, hogyan kell szolgálnia — vagy inkább: hogyan szabad szolgálnia — Izráelnek ezt az egyetlen és egyedüli, különleges Istent, és az ige nem bíz valami sokat az ember képzeletére!”

:
„

Alapige:
‘Halld Izráel: az Úr, a mi Istenünk, egy Úr! Szeressed azért az Urat, a te Istenedet teljes szívedből, teljes lelkedből és teljes erődből. És ez igék, a melyeket e mai napon parancsolok néked, legyenek a te szívedben. És gyakoroljad ezekben a te fiaidat, és szólj ezekről, mikor a te házadban ülsz, vagy mikor úton jársz, és mikor lefekszel, és mikor felkelsz. És kössed azokat a te kezedre jegyül, és legyenek homlokkötőül a te szemeid között. És írd fel azokat a te házadnak ajtófeleire, és a te kapuidra.’
5Mózes 6,4-9
Minden különösebb bevezetés nélkül hadd mondjam meg rögtön az elején, hogy ma a családi istentiszteletről, a családnak otthoni közös igeolvasásáról és imádkozásáról, annak szükségességéről és hasznáról szeretnék beszélni.
Talán emlékeztek még, hogy két héttel ezelőtt elmondtam: amikor konfirmációra összegyűjtöm a gyermekeket, a ti gyermekeiteket, vannak közöttük olyanok, akik az első konfirmációi órán látnak életükben először Bibliát.
Ennek a szomorú ténynek ijesztő, tragikus következményei hamarosan egyre világosabban fognak mutatkozni az egyház és egész társadalmunk életében.Szeretném a most felolvasott Igét egészen a családi körre vonatkoztatni, mint ahogy eredetileg is arra vonatkozik és textusunk mondanivalóját ebbe a címbe összefoglalni: Biblia a családban!
Persze, ez így csak képes kifejezés, és semmiképpen se arra vonatkozik, hogy van‑e otthon Biblia, Szent Bibliának nevezett sajtótermék, még csak nem is arra, hogy a család egyik vagy másik tagja olvassa‑e olykor, több-kevesebb rendszerességgel a napi vezérfonal szerinti Igét belőle. Ezek külsőségek, még ha akármilyen szép, ősi bőrkötéses családi Bibliát őriz is valaki otthon, és akármilyen nagy becsben tartja is azt. Többről van szó. Arról, amit Igénk mond: a Biblián keresztül megszólaló Isten úrságáról, legfőbb tekintélyéről.
Ez a parancsolat: ‘Szeresd az Urat, a te Istenedet, teljes szívedből, teljes lelkedből és teljes erődből’ – azt jelenti családi vonatkozásban, hogy az önmagát Jézus Krisztusban kijelentő Isten legyen a családi élet középpontja, összetartója.És ezek a további rendelkezések: ‘És gyakoroljad ezekben a te fiaidat, és szólj ezekről, mikor a te házadban ülsz, vagy mikor úton jársz, és mikor lefekszel, és mikor felkelsz. És kössed azokat a te kezedre jegyül, és legyenek homlokkötőül a te szemeid között. És írd fel azokat a te házadnak ajtófeleire, és a te kapuid.’ (7-9. vers) — a mai nyelven azt jelentik, hogy a család foglalkozzék az Úr dolgaival, hallgassa meg az Ő szavát, ismerje meg akaratát, beszélje meg Vele minden dolgát, hogy a család lényegénél fogva az Úr családja legyen. Isten gyermekeinek közössége, apró gyülekezet, ahol minden vérségi köteléknél erősebb összetartó erő a családtagok között az Úrhoz való tartozás a közös hitben. A Biblia szerint amikor két ember összeházasodik: ezzel mintegy házi gyülekezetet alapít, és az egyház, amikor azt a házasságot megáldja, egy házi gyülekezetet létesít.
Így válik a lakásunk a szó igaz értelmében véve otthonná. Mert az otthon több, mint a lakás, több, mint az a négy fal és tető, ami megvéd az időjárás viszontagságai ellen, több, mint a megvetett ágy és a megterített asztal, hiszen aludni végeredményében szállodában is lehet, és étkezni vendéglőben is lehetséges. Az otthon az a hely, ahol minden hátsó gondolat nélkül szerethetik az emberek egymást, érdek nélkül, egyszerűen azért, mert összetartoznak, mert Isten ajándékai egymás számára! Az otthon az a kis sziget a nagy világban, ahonnét nem vágyakozik ki az ember, ahová boldogan tér vissza mindig, ahol jó lenni! Isten élő jelenléte adja meg ezt a légkört, ami a lakásunkat igazán otthonná, lelkileg is otthonná teszi! Az otthon Isten ajándéka az Őt szeretőknek. Higgyük el, hogy igaz, valósággal úgy van, ahogyan Isten Igéje mondja: ‘Boldogok, akiknek útjuk feddhetetlen, akik az Úr törvényében járnak. Boldogok, akik megőrzik az Ő bizonyságait, és teljes szívből keresik Őt.’ (Zsoltárok 119. 1-2. vers)
Nemcsak az egyéni életünkre érvényes ez, hanem a családi élet boldogságának, igazi boldogságának is ez az alapja: Isten élő jelenléte az Ő Igéjében, azaz Jézus Krisztus személyesen, mint a családi élet lelki középpontja! Így kell ennek lennie minden keresztyén családban!
És ehhez annál inkább ragaszkodni kell, mert a modern élet egyre jobban szétzilálja a családot. Az édesapa életének túlnyomó része a család köréből a munkahelyére, a gyárba vagy hivatalba tevődött át. Két különböző miliőben, a életközösségben oszlik meg az élete és energiája: az otthona és a munkahelye között. Tulajdonképpen a családjáért végzi a munkát, és éppen ez a munka vonja el a családjától. És mit jelent a család még a számára? Hiszen legjobb erőit máshová kell adnia. Mire hazaér, már fáradt, sőt kimerült! Nyugalmat akar, nem újabb problémákkal vesződni. Pihennie kell, hiszen reggel újra kezdődik a munka!
Az édesanyának is dolgozni kell, hogy megélhessen a család. Életformája alig különbözik a férjétől, legföljebb annyiban, hogy hivatali, vagy más egyéb kenyérkereseti munkája után, amikor fáradtan végre hazaér, még a házimunka is várja. Hasonló a helyzet a gyermekekkel is, ha iskolába járnak, akkor azért, – ha már ők is dolgoznak, akkor meg azért! Iskola, gyár, hivatal, sport: mind-mind egész emberként igényli az embert, – mind-mind külön életközösségbe vonja be a család tagjait, annyira, hogy még nyaralni, kirándulni, szórakozni se együtt megy a család, hanem abban a bizonyos, családon kívüli, másik miliőben, üzemi rendezvényen, klubban! Hiányzik a ‘haza-jövetel’ szenzációja, az otthon varázsa, egyáltalán az otthon, ahol valaki vár, fogad, örül a hazatérőnek. Az otthon lassan már csak olyan házzá lesz, ahová aludni és enni járnak a családtagok, vagy rádiót hallgatni és az újságot átlapozni! Csak laknak benne, de nem élnek benne!
Egész generációk nőnek föl így, az igazi otthon éltető hatásai nélkül! Pedig azt nem pótolja semmi a világon! Ha nincs lelki középpontja a családnak: menthetetlen széthullik, megszűnik család lenni! Ha nem lelkileg is összetartozó kis keresztyén gyülekezet a család Krisztus körül: akkor nincs, ami összetartsa!
És ez nemcsak ebben a modern világban van így. A bűn realitása, a bűn természete hozza ezt magával. Sehol nem olyan nyilvánvaló a bűn szörnyű valósága, mint éppen a családban.Tipikus példája ennek Káin esete Ábellel. Igazán nem modern korban éltek, óriási a különbség az ő életformájuk és a mienk között. De abban semmi különbség nincs köztünk, hogy mi is ugyanazzal az eredendő bűnnel jöttünk a világra, amivel ők. És ez a bűn, ami bennünk ma is élő valóság, legelőször ezen a világon egy családi életet dúlt föl: testvérgyilkosságot szült. Emberi vonalon ez a bűn lényege: elszigetelődés, eltávolodás, elidegenedés a másik embertől, még ha édes testvér is az. Itt látszik, hogy mennyire nem elég összetartó erő a puszta vérségi kapcsolat az emberek között. ‘A bűn erősebb nála. Képes meglazítani a szülők és gyermekek, testvérek és testvérek közötti életkapcsolatot. Elidegeníti a férjet a feleségétől, az apákat a fiaktól. Feszültségek támadnak azok között, akik pedig egymás számára volnának teremtve. A lappangó feszültség fájdalmas, bántó összeütközéssé fajul, elkeseredés lesz belőle, ami végül gyűlöletbe csap át. Micsoda félelmetes hatalom a bűn: minden józan meggondolás ellenére is képes a Kainok testvéri öklét az Ábelek ellen emelni; azt a helyet, ahol még megmaradhatna valami az elvesztett paradicsomi boldogság derűjéből, a családi életet, képes pokollá változtatni!
Igen: az első bűnnel együtt a családi élet szférájába is beköltözött a káosz, a bomlás, a fölbomlasztása annak, amit Isten egybeszerkesztett! Ezt lehet jólneveltséggel palástolni, vagy társadalmi szokásokkal legitimálni, – csak egyet nem lehet: emberi erővel kiirtani! Minden családi életben ott működik a bűn bomlasztó ereje, a káosz hatása, vagy lappangva, vagy vulkanikus kitörésekben, egyszerűen a bűnnel fertőzött emberi természetünkből kifolyóan, és nem a körülményeink hatása alatt. Az életkörülmények legfeljebb csak kedveznek a bennünk levő bűnnek!
És itt nem segít a jó tanács, nem használ a törvény, még a legjobb szándék se! Óh, de sokszor éreztem már ezt a tehetetlenséget, amikor valaki földúlt családi élete fájdalmán keseregve kereste a kiutat, vagy amikor kétségbeesett szülők tehetetlenül tördelték kezüket a gyermekeik miatt!
Testvéreim! Egy Valaki van a világon, aki tud segíteni, Jézus Krisztus, a bűnösök Megváltója, a széthullott családi otthonoknak is az egyetlen Megmentője, Aki mindenkinél jobban elítéli a bűnt, de azzal a Benne lévő végtelen türelemmel és szeretettel mindig kész arra, hogy a megvallott és megbánt bűnt eltörölje, a megutált pokolból megváltson! Az a mennyei erő, amelyik Jézus halálával és feltámadásával rányílt erre a világra, nemcsak egyes emberi életeket teremt újjá, hanem elrontott családi életeket is! Én már nem egyszer láttam reménytelenül beteg családi életeket újjászületni és boldogan kivirágozni Jézus Krisztus áldott keze alatt!
Nézzétek: Arany János egy darab értéktelen papírlapot vesz a kezébe, ráírja egy versét, és az a papíros ma pénzben alig kifejezhető muzeális értéket jelent, – ilyen a zseni! Egy ügyes műbútorasztalos néhány forintnyi értékű deszkadarabot fog és csinál belőle sok száz forint értékű szekrényt, – ilyen a szakértelem. Munkácsy Mihály kezébe vesz egy darab olcsó vásznat, és sok-sok ezer forintnyi értékű festménnyé lesz a keze alatt, – ilyen a művész. Isten pedig kezébe vesz egy értéktelenné vált, beszennyeződött, elrontott, pokollá vált családi életet, megtisztítja a Krisztus vérével, megtörli a Szent Lelkével, úgy hogy áldássá válik az, ami addig átok volt, – ilyen az Ő kegyelmének a gazdagsága és ereje a Jézus Krisztus által!
Érzitek, hogy mennyire igazán csak Ő, az élő Jézus Krisztus az egyetlen igazi összetartó erő a családban?! Ő körülötte összegyűlve, az Ő szavát hallgatva, Ővele imádságban mindent megbeszélve egyszerre másképpen kezdi látni a család a világot, az örömet, a fájdalmat, az élet tragédiáit. Ő általa lehet a család kapcsolatban a világosság, az élet, az erő forrásával! Óh, micsoda szegény egy család Ő nélküle, oltalom és menedék nélkül, nyugvópont, támasz, reménység, szabadító nélkül: Isten nélkül! – ‘Dehát miért vagytok nélküle?
Szabad vele is! Amit Ő mondott, hogy: ‘aki énhozzám jő, semmiképpen ki nem vetem’: érvényes az egész családra is! Hát menjünk Hozzá, szülők és gyermekek, a család minden tagja, igenis erőszakkal, ha kell, szakítsunk időt rá, hogy odatelepedjünk köréje, beszélgessünk Vele, hiszen a Bibliánkban Ő szól hozzánk, az imádságban pedig mi szólhatunk Őhozzá! Isten parancsa és ugyanakkor ajándéka ez az Ő népének: ‘És az igék, amelyeket e mai napon parancsolok néked, legyenek a te szívedben. És gyakoroljad ezekben a te fiaidat és beszélj ezekről, mikor a te házadban ülsz, vagy mikor úton jársz, és mikor lefekszel, és mikor felkelsz...’
Családfők, akik itt vagyunk: mi elsősorban vagyunk felelősek azért, hogy családunk minden tagja hallja és megismerje az Igét, lelkünkbe belevésődjék Isten akarata, életünkben élő hatalommá váljék Krisztus evangéliuma!
Múltkor tanúja voltam egy olyan jelenetnek, amilyent mindnyájan láttunk már: kicsi iskolás leányka indult el hazulról, édesanyja az ablakból utána kiáltott: Jól körülnézz ám az átkelésnél! A természetes anyai gondoskodás szava ez a gyermekéhez. És igaza van, hiszen olyan nagy a forgalom, száguldoznak az autók, veszedelmek leselkednek a gyermeke életére. Nem lehet eléggé gondos az ember, hogy ép bőrrel igazodjék el a nagy zűrzavarban.
Kedves édesanyák és édesapák! Nektek magatoknak is, meg a gyermekeiteknek is, nemcsak forgalmas aszfaltútakon kell átkelnetek, az életnek sok más útja is van, és azokon is mindig újra meg újra át kell kelnünk! Választani, dönteni kell, mi a jó, mi a rossz, merre menjünk, mit tegyünk, mit ne tegyünk! És ami a legfontosabb, hogy ti., mi magunk is, meg a gyermekeink is Istennel vagy Isten nélkül akarunk‑e nekivágni az útnak? Jézus vezetése alatt vagy anélkül akarunk‑e járni, eligazodni a zűrzavarban? Csukva hagyjuk‑e a Bibliát vagy mindenféle ‘átkelés’-nél Isten Igéje világosságánál akarunk‑e továbbhaladni?
Elhisszük-e igazán, amit a 119. Zsoltárban olvastunk: ‘Vajha igazgattatnának az én utaim a te rendeléseid megőrzésére! Akkor nem szégyenülnék meg, ha figyelnék minden parancsolatodra! .... Mi módon őrizheti meg tisztán az ifjú az ő útját, ha nem a Te beszédednek megtartása által?’ (Zsoltárok 119. 5-6,9. vers).
Lám: a kocsiutakon való átkelésnél figyelmeztetjük egymást, az élet útjain való átkelésnél pedig nem látjuk el egymást és magunkat Isten figyelmeztető, vezető, erősítő szavával, megelégszünk az illemszabályokkal, a szakértelemmel, vagy a magunk ügyességével!
Különösen annál a nagy döntő átkelésnél, a halálnál, te magad is, meg a gyermeked is csak Őnála vagy biztonságban!
Érzitek‑e, mennyire nélkülözhetetlen a Biblia a családban? ‘Halld Izráel: az Úr, a mi Istenünk, egy Úr! Szeressed azért az Urat, a te Istenedet teljes szívedből, teljes lelkedből és teljes erődből. És ez ígék, a melyeket e mai napon parancsolok néked, legyenek a te szívedben. És gyakoroljad ezekben a te fiaidat, és szólj ezekről, mikor a te házadban ülsz, vagy mikor úton jársz, és mikor lefekszel, és mikor felkelsz. És kössed azokat a te kezedre jegyül, és legyenek homlokkötőül a te szemeid között. És írd fel azokat a te házadnak ajtófeleire, és a te kapuidra.’ (5Mózes 6,4-9).
Egy egész társadalom képét meg tudná változtatni, ha a Biblia így kerülne be a családba, a mi családjainkba!
Ámen
1956. szeptember 30.”

A felhasznált fordítások forrása általában a () A kivételek esetén a forrás külön jelölve.

Biblia Hebraica:
Deut 6.4


Deut 6.5


Deut 6.6


Deut 6.7




Deut 6.14



Deut 6.15




LXX/Greek New Testament:
Deut 6.4

Deut 6.5

Deut 6.6

Deut 6.7

…
Deut 6.14

Deut 6.15

Vulgata:
Deut 6.4
audi Israhel Dominus Deus noster Dominus unus est
Deut 6.5
diliges Dominum Deum tuum ex toto corde tuo et ex tota anima tua et ex tota fortitudine tua
Deut 6.6
eruntque verba haec quae ego praecipio tibi hodie in corde tuo
Deut 6.7
et narrabis ea filiis tuis et meditaberis sedens in domo tua et ambulans in itinere dormiens atque consurgens
…
Deut 6.14
non ibitis post deos alienos cunctarum gentium quae in circuitu vestro sunt
Deut 6.15
quoniam Deus aemulator Dominus Deus tuus in medio tui nequando irascatur furor Domini Dei tui contra te et auferat te de superficie terrae
Magyar Bibliatanács (Protestáns revideált újfordítás):
5Móz. 6,4
Halld meg, Izráel: Az ÚR a mi Istenünk, egyedül az ÚR! [Mk 12,29]
5Móz. 6,5
Szeresd azért az URat, a te Istenedet teljes szívedből, teljes lelkedből és teljes erődből! [5Móz 10,12;  Mt 22,37;  Mk 12,30;  Lk 10,27]
5Móz. 6,6
Maradjanak a szívedben azok az igék, amelyeket ma parancsolok neked. [5Móz 11,8-20]
5Móz. 6,7
Ismételgesd azokat fiaid előtt, és beszélj azokról, akár a házadban vagy, akár úton jársz, akár lefekszel, akár fölkelsz!
…
5Móz. 6,14
Ne kövessetek más isteneket a körülöttetek levő népek istenei közül!
5Móz. 6,15
Mert az ÚR, a te Istened, aki közötted van, féltőn szerető Isten. Fölgerjed ellened az ÚRnak, Istenednek haragja, és kipusztít a föld színéről. [2Móz 20,5]
Protestáns revideált újfordítás saját variánsa:
Károli (revideált):
5 Móz. 6,4
Halld [rész 4,35.  1 Kir. 8,60.  Ján. 17,3.] Izráel: az Úr, a mi Istenünk, egy Úr!
5 Móz. 6,5
Szeressed [rész 10,12.  Máté 22,37.] azért az Urat, a te Istenedet teljes szívedből, teljes lelkedből és teljes erődből.
5 Móz. 6,6
És ez ígék, a melyeket e mai napon parancsolok néked, legyenek a te szívedben.
5 Móz. 6,7
És gyakoroljad ezekben a te fiaidat, és szólj [rész 4,9.] ezekről, mikor a te házadban ülsz, vagy mikor úton jársz, és mikor lefekszel, és mikor felkelsz.
…
5 Móz. 6,14
Ne járjatok idegen [Józs. 23,8.] istenek után, azoknak a népeknek istenei közül, a kik körültetek vannak;
5 Móz. 6,15
(Mert az Úr, a te Istened féltőn szerető Isten te közötted), hogy az Úrnak, a te Istenednek haragja fel ne gerjedjen reád, és el ne törüljön téged a föld színéről.
Hertz Biblia:
Deut 6,4
Halljad Izráel, az Örökkévaló, a mi Istenünk, az Örökkévaló egy! 
Deut 6,5
Szeresd az Örökkévalót, a te Istenedet egész szíveddel, egész lelkeddel és egész erőddel.
Deut 6,6
És legyenek ezek az igék, amelyeket neked ma parancsolok, a szíveden;
Deut 6,7
és jól tanítsd meg ezekre gyermekeidet és beszélj róluk, midőn ülsz házadban és midőn jársz az úton, midőn lefekszel és midőn fölkelsz.
…
Deut 6,14
Ne járjatok más Istenek után azon népek istenei közül, amelyek körülöttetek vannak.
Deut 6,15
Mert féltve őrködő Isten az Örökkévaló, a te Istened, közepetted, nehogy föllobbanjon ellened az Örökkévaló, a te Istened haragja és nehogy elpusztítson a föld színéről.

^4 Halljad Izraél, az Örökkévaló a mi Istenünk, az Örökkévaló egy! ^5 Szeresd tehát az Örökkévalót, az Istenedet egész szíveddel, egész lelkeddel és egész erőddel. ^6 És legyenek ezen igék, melyeket neked ma parancsolok, a szívedben; ^7 jól tanítsd azokra gyermekeidet és beszélj róluk, midőn ülsz házadban és midőn jársz az uton, midőn lefekszel és midőn fölkelsz. … ^14 Ne járjatok más istenek után azon népek istenei közül, melyek körülöttetek vannak. ^15 Mert buzgó Isten az Örökkévaló a te Istened közepedben, nehogy föllobbanjon az Örökkévaló a te Istened haragja ellened és elpusztítson a föld színéről.
Szent István Társulati Biblia:
MTörv 6,4
Halld, Izrael! Az Úr, a mi Istenünk az egyetlen Úr!
MTörv 6,5
Szeresd Uradat, Istenedet szíved, lelked mélyéből, minden erőddel!
MTörv 6,6
Ezeket a parancsokat, amelyeket ma szabok neked, őrizd meg szívedben,
MTörv 6,7
és vésd gyermekeidnek is az eszébe, beszélj róluk, amikor otthon tartózkodsz s amikor úton vagy, amikor lefekszel s amikor fölkelsz.
…
Felhívás a hűségre
MTörv 6,14
Ne szegődjetek a körülöttetek (élő) népek idegen isteneihez,
MTörv 6,15
mert az Úr, körödben élő Istened féltékeny Isten. Ha fellobban az Úr, a te Istened haragja ellened, elpusztít a föld színéről.
Káldi Biblia:
5 Móz. 6,4
Halljad, Izrael! a mi Urunk Istenünk egyetlen Úr.
5 Móz. 6,5
Szeressed a te Uradat Istenedet teljes szivedből és teljes lelkedből és teljes erődből. * [Móz. V. 11,13. Máté 22,37. Márk 12,30. Luk. 10,27.]
5 Móz. 6,6
És legyenek ez igék, melyeket én ma neked parancsolok, a te szivedben;
5 Móz. 6,7
és beszéld el * azokat fiaidnak, és elmélkedjél ** azokról, házadban ülvén és úton járván, aluván és fölkelvén.
…
5 Móz. 6,14
Ne menjetek idegen istenei után mindazon nemzeteknek, kik köröttetek laknak;
5 Móz. 6,15
mert boszúálló Isten a te Urad Istened, közepetted: hogy valaha föl ne gerjedjen a te Urad Istened haragja ellened, és el ne vegyen téged a föld szinéről. *
Káldi Neovulgáta Biblia:
MTörv 6,4
Halld Izrael: az Úr, a mi Istenünk az egyetlen Úr!
MTörv 6,5
Szeresd Uradat, Istenedet teljes szívedből, teljes lelkedből és minden erődből.
MTörv 6,6
Legyenek a szívedben ezek az igék, amelyeket ma megparancsolok neked!
MTörv 6,7
Beszéld el ezeket fiaidnak! Elmélkedj róluk, ha a házadban ülsz, ha úton jársz, ha lefekszel és ha felkelsz!
…
MTörv 6,14
Ne járjatok más istenek után, semmiféle körülöttetek levő nép istenei után.
MTörv 6,15
Mert az Úr, a te Istened, aki közötted van, féltékeny Isten, fel ne gerjedjen ellened egyszer az Úrnak, a te Istenednek haragja, s el ne pusztítson a föld színéről.
Aranyos Biblia:
5 Mós. 6.4
[Fell. 4:35.] Halljad Izrael: a’mi URunk Istenünk egy Isten.
5 Mós. 6.5
[Al. 10:12. Mát. 22:37. Luk. 10:27.] Szeressed azért a’te URadat Istenedet, tellyes szivedböl, tellyes lelkedböl, és tellyes erödböl.
5 Mós. 6.6
Es ez igék, mellyeket e’mai napon parantsolok tenéked, legyenek szivedben.
5 Mós. 6.7
Es [Fell. 4:9.] gyakoroljad azokat a’te gyermekid elött, és szólj ezekröl mikor a te házadban ülsz, vagy mikor úton jársz, és mikor ágyadba lefekszel, és mikor felkelsz.
…
5 Mós. 6.14
Ne kövessetek idegen Isteneket, azoknak a népeknek Istenit mondom, a’kik ti környületek vagynak.
5 Mós. 6.15
[Mert a’te URad Istened boszszúálló Erös Isten te közötted] hogy a’te URadnak Istenednek haragja fel ne gerjedjen te reád, és el ne veszessen tégedet a’földnek szinéröl.
Luther Biblia:
5.Mose 6,4
Höre, Israel, der HERR ist unser Gott, der HERR allein. [Mk 12,29;  1. Kor 8,4. 6]
5.Mose 6,5
Und du sollst den HERRN, deinen Gott, liebhaben von ganzem Herzen, von ganzer Seele und mit all deiner Kraft. [Kap 10,12;  2. Kön 23,25;  Mt 22,37]
5.Mose 6,6
Und diese Worte, die ich dir heute gebiete, sollst du zu Herzen nehmen [Kap 11,18-20]
5.Mose 6,7
und [1. Mose 18,19] sollst sie deinen Kindern einschärfen und davon reden, wenn du in deinem Hause sitzt oder unterwegs bist, wenn du dich niederlegst oder aufstehst.
...
5.Mose 6,14
Und du sollst nicht andern Göttern nachfolgen, den Göttern der Völker, die um euch her sind
5.Mose 6,15
- denn der HERR, dein Gott, ist [2. Mose 20,5] ein eifernder Gott in deiner Mitte -, daß nicht der Zorn des HERRN, deines Gottes, über dich entbrenne und dich vertilge von der Erde.
King James:
Deu. 6,4
Hear, O Israel: The LORD our God is one LORD:
Deu. 6,5
And thou shalt love the LORD thy God with all thine heart, and with all thy soul, and with all thy might.
Deu. 6,6
And these words, which I command thee this day, shall be in thine heart:
Deu. 6,7
And thou shalt teach them diligently unto thy children, and shalt talk of them when thou sittest in thine house, and when thou walkest by the way, and when thou liest down, and when thou risest up.
...
Deu. 6,14
Ye shall not go after other gods, of the gods of the people which are round about you;
Deu. 6,15
(For the LORD thy God is a jealous God among you) lest the anger of the LORD thy God be kindled against thee, and destroy thee from off the face of the earth.
La Bible de Jérusalem (szükség esetén elkel egy ŕ→ŕ, č→č és ů→ů csere):
Dt 6,4
Ecoute, Israël: Yahvé notre Dieu est le seul Yahvé.
Dt 6,5
Tu aimeras Yahvé ton Dieu de tout ton coeur, de toute ton âme et de tout ton pouvoir.
Dt 6,6
Que ces paroles que je te dicte aujourd'hui restent dans ton coeur!
Dt 6,7
Tu les répéteras ŕ tes fils, tu les leur diras aussi bien assis dans ta maison que marchant sur la route, couché aussi bien que debout;
...
Dt 6,14
Ne suivez pas d'autres dieux, d'entre les dieux des nations qui vous entourent,
Dt 6,15
car c'est un Dieu jaloux que Yahvé ton Dieu qui est au milieu de toi. La colčre de Yahvé ton Dieu s'enflammerait contre toi et il te ferait disparaître de la face de la terre.

Sálóm-Eiréné-Pax, Üdv:

                       \\\\\\/////
                       /  _   _  \
                      (| (.) (.) |)
 ___________________.oOOo__( )__oOOo.___________________
|                                                       |
|                Tommyca - Szakács Tamás                |
|                 az A-T&T  páros tagja                 |
|                                                       |
|         Felsőpetényi Evangélikus Egyházközség         |
|        2611 Felsőpetény,  Ságvári Endre u. 12.        |
|                   (35) 360-037   (Lelkészi Hivatal)   |
|                   (30) 426-5583  (T)                  |
|                                                       |
|                  tommyca@freemail.hu                  |
|              http://www.extra.hu/Tommyca              |
|___________________.oooO_______________________________|
                    (   )        Oooo.
                     \ (         (   )
                      \_)         ) /
                                 (_/