Title: Kedves ’Szerencsefiak’
Subject: 1Móz 39,1-5. - 'Szerencsefia' - Szentháromság u. 4.
Author: Tommyca
Company: Theophysicay Kút-Adó Intézet

Feladó: "Szakács Tamás" <tommyca@freemail.hu>
Címzett: "FraterNet Mindenki" <fraternet-mindenki@lutheran.hu>; "Skorka Katalin" <skorka@freemail.hu>; "Fabiny Tibor" <fabiny_tibor@hotmail.com>; "János Zsuzsanna" <zsuzsa.janos@lutheran.hu>
Elküldve: 2003. július 11. 22:54
Tárgy: 1Móz 39,1-5. - 'Szerencsefia' - Szentháromság u. 4.

Kedves ’Szerencsefiak’!

Vázlatkísérlet:
Cím: ‘Szerencsefia’
Rabszolgasors
Siker
Immánú-Jahve! ;‑)

Döbbenetes a történet: Józseffel van az Úr, és mégsem őt, hanem Pótifárt teszi szerencséssé! Pótifár pedig nagyon ‘ügyes’, alaposan kihasználja az alkalmat. Úgy is mondhatnánk, hogy jól gazdálkodik a munkaerővel — bár ez most nem munkáltató-munkaadó fajta új-szolgaság, hanem még az őseredeti rabszolgaság. Mégis meglepő, hogy itt egy pogány, aki kiemelten nyer azon, hogy József nyomorúságban van — nemcsak egy rabszolga, aki dolgozik, hanem egy áldott rabszolga! József pedig nem akarja magának learatni a babért, hanem urához hűen végzi feladatát — ebből is tanulhatnánk! Van mit tanulnia e történetből a modern uraknak-munkaadóknak, és a modern rabszolgáknak-munkavállalóknak is! Tudunk‑e mi így áldássá lenni mások számára? Áldásközvetítővé lenni?

Ha valami sikerül, ha munkánkban, magánéletünkben sikeresek vagyunk, akkor azt magunknak, a szerencsénknek, ügyességünknek tudjuk be, vagy rendelkezünk a szentíró és József látásával, akik mindezt úgy tekintették, hogy Isten volt Józseffel, és mivel megáldotta, lehetett jó előmenetele?

A történet önmagában nagyon jól kezelhető, nem szükséges belemenni a történelemmel való kapcsolat kérdéseibe. Már csak azért sem, mert a történeti hitelességet kétségbevonó vélemények nem történelmi ‘dokumentumokra’ épülnek (szemben 1Móz dokumentumával!), hanem leginkább mai korból és elvárásokból visszavetített elképzelésekre, nem objektív tényekre, hanem szubjektív véleményekre. A József-hagyomány történetiségével kapcsolatos kifogásokra korrekt módon megadja a választ pl. Archer: Az ószövetségi bevezetés vizsgálata.

József panaszkodhatott volna, hogy rabszolga lett, mégpedig igen csúnya körülmények között saját testvérei bántak el vele. Gondolhatta volna úgy, hogy ilyen körülmények között elég ímmel-ámmal végeznie azokat a feladatokat, amiket rákényszerítenek — mint általában a rabszolgák. Hiszen ilyen ellenszéllel szemben mit tehet? Elképzelhető, hogy eleinte így állt a dolgokhoz, hiszen teljesen érthető emberi reakció volna ez. A novellisztikus tömörség csak arról ad hírt, hogy összefoglalóan megállapítja: mégsem így történt, egy idő után József megérezte, hogy az Úr vele van és megáldja munkáját! Ha eleinte ellenszélben is érezte magát, Isten segítsége révén végül egészen másképp alakult élete, mint a kútban gondolhatta volna. Ha volt is eleinte, később eltűnt a panasz, és végezte hűségesen rabszolgamunkáját e pogány országban — és Isten szerencséssé tette mindezt.
Magunk is tanulhatunk e történetből gyülekezeti szolgálatunkra vonatkozóan. Mégpedig azt, hogy a gyülekezetben és a gyülekezetért való fáradozásunk örömmel történjen — végképp ne zúgolódva. Hogy ne azt méricskéljük, mennyi időbe és pénzbe kerül ez nekünk, mennyi fáradsággal jár, stb. Ennél sokkal fontosabb tényező, hogy Isten bízott‑e meg, és hogy velünk van‑e az Úr eközben, szerencséssé teszi‑e munkánkat! Mert ha igen, akkor ezt felismerve némuljon el Józsefhez hasonlóan a mi ajkunkon is a zokszó, vegyük észre, hogy nem az árral szemben kell úsznunk: ahova Urunk állít, ott Ő adja a szerencsés előmenetelt is, ha Rá figyelünk. (Ahova pedig nem Ő állít, oda felesleges magunknak állnunk!)

Életünkben sokféle viszontagságon kell keresztülmennünk. Kinek kevesebben, kinek többön. Józsefnek bőségesen jutott: testvérek árulása, életveszélyből megmenekülés rabszolgaságra, csábítás majd rágalom Potifár felesége részéről, végül börtön. Joggal gondolhatnánk, hogy innen már nincs tovább, ez a vég. Mégsem ez a sok viszontagság a fontos történetében. Nem a külső körülmények számítanak, hanem az a kis utalás az elbeszélés kulcsa, amit ebben a szakaszban is olvashattunk és végighúzódik egyiptomi tartózkodásán: „De az Úr Józseffel volt, ezért szerencsés ember lett” (2a.) Legyünk hát bármilyen nehéz helyzetben, mégis bőségesen van okunk panasz helyett örülni, mert a nehézségekkel és gyötrelmekkel szemben sokkal lényegesebb, ha velünk van Isten.
Immánú-Él — Krisztusban. Az övéi útját ha akadálymentessé nem is, de józsefi értelemben szerencséssé teszi. Azaz ne azt gondoljuk az áldás jelének, hogy virágos mezőkön járunk, könnyen megy minden, és felhőtlen az életünk. Nem, a keresztyén ember nem abban különbözik másoktól, hogy jobban megy sora — hanem abban, hogy felfele néz, és felfele nézve észreveheti azt a kis szócskát József és önmaga történetében: de. „De az Úr Józseffel volt, ezért szerencsés ember lett” (2a.)
Nem akkor vagyunk ‘szerencsefiak’, ha könnyed életünket a tengerparton nyaralva tölthetjük, miközben mindenünk megvan, amit csak szeretnénk. ‘Szerencsefiak’ akkor vagyunk, Istentől áldottak akkor vagyunk, ha felfelé tekintve felfedezzük: Isten velünk van és áldása kíséri tevékenységünket! Lehet, hogy nehéz körülmények között élünk — akár mert diktatúra van, akár mert háború van, akár mert nemszeretem kormány van, akár mert idegen földön tengődünk, akár mert börtönben sínylődünk —, mégis boldogok lehetünk, ha egyrészt ott vagyunk, ahova Urunk állított, másrészt ott vagyunk, ahova Isten is velünk jött, és az Úr velünk van! Kell ennél több az életben?! Ha úgy gondolod, hogy igen, akkor vigyázz! Mert akkor sosem leszel elégedett, és nem is válhatsz áldást közvetítővé! Pedig Krisztus azért hívott el egyházába, hogy áldás legyünk, és áldást jelentsünk környezetünk számára! Hogy mások is felismerjék Rajtad: Veled van az Úr! Legyen az Úr Veled, és ez elég Neked!

József története sikertörténet. Igaz, nem találjuk meg a bestsellerek listáján. Nem illik bele abba a divatos képbe, mely szerint csak akkor lehetsz sikeres, ha dől pénztárcádba a pénz, ellenben ha szegény vagy, akkor senki vagy. Józsefnek nincs semmije anyagi téren, sőt, nemsokára börtönbe vetik, és csak gazdája jóindulatán múlik, hogy nem életével fizet az őt ért rágalomért — mégis a legsikeresebb ember Egyiptomban. Kell még ugyan jó pár év, de tudjuk: sikere végül megnyilvánul külsőleg is abban, hogy idegen létére az ország második embere lesz. Legfőbb sikere mégsem ez. Sokkal inkább az, hogy általa Isten megmenti családját, és töretlenül halad a történelem afelé, hogy ígéretei valóra váljanak. E siker titka nem a pénz, nem a sárm — még ha a következő versben megtudjuk is, hogy jóképű volt. Sikerének egyetlen titka és feltétele van: „De az Úr Józseffel volt” (2a.)
A siker nem az, ahogyan a média felkap mondvacsinált sztárocskákat egy rövid tündöklésre és hosszú bukásra. A siker nem a hódítások magas száma. A siker nem az aranyérem. A siker nem is kétes katonai hadműveletek eredménye pl. Irak lerohanására — hogy aztán csodálkozzunk azon, hogy bár május óta bejelentettük a háború végét, még mindig ellenállnak; hogyan is lehetne vége egy háborúnak, ha egyszer a megszálló csapatok még mindig jelen vannak? A siker nem is egy parlamenti nyers erővel csak azért is megalkotott törvény, amely ugyan az ellenzék mellett az érintettek széles körének tiltakozását váltja ki, de ez egy cseppet sem számít. A siker nem a fizetési kimutatás vagy a bankszámla egyenlege. A siker nem a bizonyítvány év végi átlaga. A siker nem a nyári táborok, nem az országos találkozó statisztikája.
A siker ennél sokkal egyszerűbb valami — és ugyanakkor sokkal több. A siker az a kis de. A siker az, hogy bár a körülményeket nem mi szabjuk meg — nem mi döntjük el, ki legyen kormányon, nem mi hozzuk a törvényeket, nem mi határozzuk meg a politikát, nem mi indítjuk a katonai offenzívát, nem mi szereplünk a hírekben, sztárműsorokban, nem a lottó nyereménylistán vagyunk ‘szerencsefiak’ —, mégis ott egy apró de az életünkben. Életveszélyben, elárulva, rabszolgaként, idegen földön, börtönben, megvetettként, bárhogy éljünk is, a siker titka ilyen egyszerű: „De az Úr Józseffel volt, ezért szerencsés ember lett” (2a.) Ha sikeres, ha ‘szerencsefia’ akarsz lenni, akkor ne a külső körülményekben keresd azt, hanem belül; abban, hogy Isten Veled van‑e vagy sem! Mert ha nincs, akkor hiába minden külső sikered, semmit nem ér. Ha azonban Veled van, akkor valóban ‘szerencsefia’ vagy!

Lehet utalni az egyiptomi két testvér történetére, de irodalmi függést felfedezni a József-történettel szerintem igencsak kétes: egyrészt, mert egy mese és egy történet áll előttünk; másrészt, mert valójában csupán a csábítás hasonlít, semmi más — márpedig a csábítás örök és kultúrától független téma, így nem érdemes túl nagy jelentőséget tulajdonítani egy ilyen hasonlóságnak (akkor Lúdas Matyi meséje és Jan Valjan regénye is irodalmi függésben áll, mert mindkettő bosszút áll…)

Többféle elképzelés van József jellemét illetően, arra vonatkozóan, mennyiben érthető, netán jogos a testvérek árulása. Van, aki kibírhatatlan személynek tekinti Józsefet testvérei előtt, aki alaposan rászolgált a megleckéztetésre, és akinek hasznos nevelője volt a sok évi ‘száműzetés’. Ne feledjünk azonban azt sem, hogy ezen szemléletek szubjektív döntésünktől függenek — a bibliai történet alapján nem lehet igazi jellemrajzot írni. Egyrészt, mert csak nagyon tömör a leírás. Másrészt, mert azt is hozzá kell tenni, hogy József még csak egy fiatal, 17 éves suhanc, gyakorlatilag még gyermek ekkor — amikor Egyiptomban újra találkozik testvéreivel akkor viszont már éret családapa. Tehát az, hogy testvéreiről „rossz híreket hordott” (37,2b.), ha nem is menthető, de nem is szabad jelentőségét eltúlozni: melyik kamasz ne tenne ilyesmit? Ráadásul testvérei nem is ezért gyűlölték meg őt, hanem azért, mert Jákób őt szerette legjobban! (37,4.)
A legfőbb problémát azonban mégsem ezek a pszichológiai vonások jelentik. A legfőbb problémát az álmok jelentik — nem véletlen, hogy amikor elbánnak vele, ezt mondják: „ott jön az álomlátó! … Majd meglátjuk, mi lesz az álmaiból!” (37,19b.20b.) Ám melyik gyermeknek ne volnának hasonló fantáziálásai? József viszont ténylegesen álmodik, ami azért más… A legfőbb problémát pedig ezen belül is az jelenti, hogy József Istentől kapta az álmokat! Még ha Jákób meg is dorgálja: „Micsoda álmot álmodtál?” (37,10b.) A testvérek tehát valójában Isten ellen lázadnak, és Isten álmait akarják megakadályozni. Természetesen nem lehet — épp az ő gonoszságuk révén teljesedik be mind az álom, és szó szerint hajlonghat majd az egész család József előtt! Ők ugyan eltaszították maguktól Józsefet, de Isten nem, Ő vele volt Egyiptomban is, tervét nem hagyta gátolni.
Erkölcsi érzékünk tehát lehet, hogy elítélné Józsefet — amellyel azonban a testvérekhez és Jákóbhoz hasonló értetlenségünket leplezzük csak le! Amikor Isten tervéről és akaratáról van szó, akkor bizony az erkölcsi szabályok könnyen darabokra törhetnek Isten szuverenitásának kőfalán! Erkölcsi érzékünk zsigerből tiltakozik az ellen az abszurd gaztett ellen, hogy Ábrahám a pogányokhoz hasonlóan saját gyermekét gyilkolja meg — és még sincs mit kimagyarázni rajta: tény, hogy Isten ezt kéri tőle, ezért ezt kell tennie! Erkölcsi érzékünk zsigerből tiltakozik az ellen az abszurd gaztett ellen, hogy a bűn nélküli Jézus a legelvetemültebb gonosztevők kínjaival kell kimúljon — és még sincs mit kimagyarázni rajta: tény, hogy Isten ezt kéri tőle, „Hát nem ezt kellett‑e szenvednie a Krisztusnak, és így megdicsőülnie?” (Lk 24,26.)
Béres Tamás az etika oktatásáról szóló cikkében (LP 2003/5) tulajdonképpen ugyanezt megfogalmazza. És e kérdésről szól Izsák feláldozása kapcsán Kierkegaard: Félelem és reszketés c. könyve is, valamint még sok más helyen lehet ezt megtalálni. Úgy is összefoglalhatjuk tehát, hogy József ugyan etikátlanul járt el (emberi mércénk szerint), azonban Istennek engedelmes volt. József tehát ugyanannak a hitnek az útját járta, mint Ábrahám: Istennek való engedelmessége nemtetszést vált ki környezetében, természetes etikai érzékünk elítéli — és mégis neki van igaza, ő az, aki engedelmes Istennek! Márpedig ismerjük, és nem is olyan régen erről hallhattunk igehirdetést is: „Istennek kell inkább engedelmeskednünk, mint az embereknek” (Csel 5,29b.)
Veszélyes persze ez a mondat, mert kiragad az ember kezéből minden ellenőrzési lehetőséget — márpedig mi szeretünk abban díszelegni, hogy mi irányítunk… Veszélyes azért is, mert a szekták is hivatkoznak erre, amikor valamit tesznek. Pl. amikor Jehova tanúi nem engedik, hogy vért adjanak nekik, még ha életben maradásukat jelentené is halálukkal szemben. Azt kell mondanom, bármilyen felháborítóan hangzik is — Izsák vagy Jézus feláldozásához hasonlóan! —: igazuk van! Ha egyszer meg vannak győződve valamiről, akkor bizony nem jó a lelkiismeret ellen tenni.
Ugyanakkor természetesen mindenkinek, aki ilyen helyzetben Isten akaratára hivatkozik, felelőssége van, hogy valóban Isten akaratának engedelmeskedett‑e, vagy valaki másnak a szavára hallgatott valójában. Nem véletlenül írja Pál népéről: „Isten iránti buzgóság van bennük, de nem a helyes ismeret szerint.” (Rm 10,2.) Lehet tehát Isten iránti buzgóság, amely téves! A kérdés tehát nem az, hogy Isten akaratára hivatkozva teszünk‑e valamit, hanem hogy tényleg az Ő akarata‑e az… Talán a testvérek is szépen megmagyarázták, hogy Istennek miért nem tetszik József viselkedése, és hogy hogyan is hajtják ők végre Isten büntetését Józsefen. De ha netán így gondolkodtak is, mégsem volt igazuk! Gonoszat cselekedtek, de nem egyszerűen az emberi erkölcs ítélete szerint, hanem Isten ítélete szerint!

(Hertz Biblia jegyzetei):
„Gen 39,1
egyiptomi férfiú. József története a Hykszosz-királyok uralkodása alatt játszódott le, Egyiptom beduin hódítói alatt. Talán csak kivételesen került ‘egyiptomi férfiú’ magasabb állami hivatalba.
Gen 39,2
szerencsés ember. Minden cselekedete sikerült.
Gen 39,4
vele szolgáltatta ki magát. Személyes szolgája volt. Azután előlépett a felügyelői állásba, t. i. háztartásának és egész vagyonának az ellenőre lett.”

(Jubileumi kommentár):
„1 Móz. 39,1–23. József Potifár házánál.
A Genezis hátralevő fejezeteinek a fő témája József viszontagságos története. Sajátos dolog, hogy a hagyomány a tizenkét testvér közül Józsefnek az alakját vette körül ilyen nagy érdeklődéssel. Júdáról, a későbbi korban leghatalmasabbá vált törzs őséről, akihez a messiási váradalmak köre is kapcsolódott, egy elég szerény fejezet szólt (38. rész), ugyanakkor viszont József alakja köré ilyen terjedelmes és tartalmilag is jelentős hagyományanyag szövődött. Igaz ugyan, hogy Izráel későbbi történetében József (és ezen belül Efraim) törzsének szintén jelentős szerep jutott.
József alakját két fontos jellemvonással rajzolja meg ebben a fejezetben szentíró. Egyik az, hogy az Úr vele volt, épp ezért minden ‘sikerült neki’, meg is nyerte a bizalmát mindenkinek. A másik vonás az, hogy ő megbízható és becsületes volt — a legfontosabb dolog, ami a sáfároktól megkívántatik (1Kor 4:2). Józsefet mindjárt a bevezető versek (1–6) egészen másnak rajzolják, amilyennek a 37. részben láttuk. Egyelőre nem álmodozik és többé nem is hord rossz híreket senkiről, hanem teljes erejével arra törekszik, hogy ahol van, ott hasznossá tegye magát. Belső lelkiségének e szép vonásai mellett külsőleg is szép férfi volt, ami azonban ismét sorsa rosszabbra fordulását okozta, a saját hibáján vagy akaratán kívül.
Protifár felesége ugyanis szemet vetett Józsefre és nyíltan felkínálta magát neki. József azonban tudatosan elzárkózott a csábítás elől. Engedhetett volna, hiszen ‘belső embere’ volt Potifárnak, urának távollétében tehát tanútlan vétek lett volna, ha hallgat az asszonyra. De ő egyrészt rút hálátlanságnak tartotta volna, ha visszaél urának és jótevőjének a bizalmával, másrészt — és ez a döntő! — Isten ellen való véteknek tartotta volna azt, amit különben csak erkölcsi kilengésnek lehetett volna nevezni. Nem ok nélkül szokták a magyarázók megemlíteni, hogy József itt azt a korrekt magatartást tanúsítja, amire az ószövetségi bölcsességirodalom oktat (vö. Péld 5. rész stb.). Végül már menekülnie kellett Józsefnek — ruhája hátrahagyásával — az asszony erőszakos közeledése elől. A visszautasított nő ekkor úgy állt bosszút, hogy ráfogta Józsefre azt a vétket, amire ő maga akarta csábítani. A rabszolga József sorsa ezzel meg volt pecsételve; Potifár viszonylag irgalmas volt hozzá, amikor csak börtönbe záratta.
A Genezis hagyományanyagában sok helyütt keresnek — és találnak — a magyarázók idegen irodalmi hatásokat. Józsefnek ezt az esetét különösen hasonlónak találják a ‘két testvérről’ szóló egyiptomi széphistóriához, Anubis és Bata történetéhez. Csakugyan egyező motívum az, hogy az egyiptomi elbeszélésben is az asszonyi csábítást visszautasítja a becsületes férfi, mire az asszony bepanaszolja őt a férjénél. Az egyiptomi história azonban a továbbiakban egészen más fordulatot vesz, mesés részletekben folytatódik, József történetének az ábrázolása viszont megmarad a realitás vonalán. Túlzott jelentőséget tehát nem kell tulajdonítanunk az említett egyiptomi elbeszélés hatásának, az alapszituáció éppen nem egyedülálló: kikapós asszonyok mindig voltak, a visszautasításból származó bosszúvágy sem ismeretlen. Legfeljebb a lokálkoloritra jellemző, ha egyik neves egyiptológus (Maspero) állítására gondolunk, aki szerint a forró vérű egyiptomi nőket a túlfűtött érzékiség valóban sokszor a szélsőségekbe hajtotta.
A történet azonban nem fejeződik be József börtönbe kerülésével. Isten annyiban igazságot szolgáltatott neki, hogy ott is vele lévén, kitűnhetett ügyes és becsületes magatartása által. Ezzel megnyerte a börtönfelügyelő jóindulatát s a börtönön belül ugyanazt a bizalmat élvezte, mint egykor Potifár házánál.”

(A Biblia ismerete kommentársorozat [KIA sorozat]):
„3. JÓZSEF HATALOMRA EMELKEDIK EGYIPTOMBAN (39-41. RÉSZ)
a. Pótifár felesége megkísérti Józsefet (39. rész)
39:1-6a. A Júda családjával kapcsolatos fontos kitérő (38. rész) után az elbeszélés visszakanyarodik Józsefhez, aki szerencsés ember lett Isten jóvoltából, és Potifár… háziszolgája lett. Ez az ember, Potifár, a fáraó főembere, a testőrök parancsnoka volt. A fáraó valószínűleg II. Szeszósztrisz lehetett (Kr. e. 1897-1879). (Lásd Időrendi táblázat Salamontól visszamenőlegesen Józsefig.) József jelenléte ugyanakkor eszköz volt abban, hogy Isten megáldotta Potifárt.”

(Arno C. Gaebelein: Ószövetségi kommentár):
„39. FEJEZET
József Egyiptomban
1. Potifár házában (39,1-6)
2. Potifár felesége megkísérti (39,7-18)
3. József börtönben (39,19-23)
Potifár, József gazdája a fáraó tisztviselője volt. Neve azt jelenti, hogy ‘odaadó Rá iránt’. Rá egyiptomi isten volt. Miért van többször is megállapítva, hogy Potifár egyiptomi volt? A kutatások feltárták, hogy Egyiptom akkoriban új dinasztia uralma alá került; ezért van ismételten megállapítva, hogy Potifár, az  egyiptomi megtartotta hivatali pozícióját. József Egyiptomban Krisztus előképe a pogányok között. Jahve megáldotta az egyiptomi ember házát Józsefért.
Potifár feleségének kísértése kiemeli József bámulatos jellemét. Ennek a történetnek az elvetésével a kritikusok a maguk által ásott verembe estek. Számos kritikus (Von Bohlen, Tuch és mások) azt állítja, hogy József sohasem láthatta urának feleségét, mert az asszonyok visszavonultan éltek saját lakrészükben. Az emlékművek és az egyiptomi festmények azonban azt mutatják, hogy a nők nem éltek elzárkózva, hanem nyíltan együtt voltak a férfiakkal. Az asszonyokat a hieroglifákon úgy nevezik, hogy neb-t-en pa, ami azt jelenti, hogy ‘a ház úrnője’. Felfedeztek egy régi papiruszt, amely ‘a két fivér regényét’ tartalmazta. Ebben szerepel egy olyan epizód, amely fejezetünkéhez hasonló. Ez tökéletesen igazolja azt, hogy József megkísértése nem mítosz, és azt gondolják, hogy József életének ez az eseménye képezte az alapját a két fivér regényének.
József ártatlanul szenvedett, de az a börtön, amelybe vetették, a hatalomhoz és dicsőséghez vezető úttá lett. Mennyivel nagyobb volt a szenvedése Őneki, aki nemcsak ártatlan, hanem szent is volt.”

(Jeromos Bibliakommentár):
‘63 (c) JÓZSEF MEGKÍSÉRTÉSE (39,1-23 [J]). Az elbeszélés visszatér a 37,29 izmaelitáihoz, akik itt eladják Józsefet egy meg nem nevezett egyiptominak. A szerkesztői betoldás (tisztán jelzi a Putifár-beszúrás a NAB-ban) azonosítja őt a 37,36-ban szereplő Putifárral, aki ‘fő intéző’, vagy testőrparancsnok, és József neki dolgozik a börtönben (40,3). A 39. fejezet jelenete egy meg nem nevezett egyiptomi házában történik, akinek a felesége felelős azért, hogy Józsefet bebörtönzik (nem pusztán dolgozik a börtönben, 20. v.). 2-6. A szöveg külön kiemeli az Úr szerepét József sikerében. Ez az előfeltevés végighúzódik az egész József-történetben, de nem állítja olyan nyíltan, mint itt (2,5; 21; 23-as versek; vö. 45,5-9; 50,20). Amint a fáraó esetében is történni fog (41,43-45), gazdája mindent József gondjára bíz. Az étellel tett kivétel (6. v.), úgy tűnik, vallásos vagy étkezési okokkal magyarázható (vö. 41,32). 7-20. Az események párhuzamaként ld. az egyiptomi ‘A két testvér meséjé’‑t (ANET, 2325). József motivációja a gazdájához és az Istenhez való hűségben gyökerezik (a szent nevet jellemzően kerülik az idegenekkel való párbeszédekben; vö. 41,16.25.32). József köpenye még inkább bűnjel lenne, ha meztelenül kényszerült volna elmenekülni. 21-23. A börtön elkerülhetetlen, de József ismét felfelé kezd kapaszkodni, mivel a börtönparancsnok megismétli a korábbi gazda jótékonyságát. József bebörtönzése két hagyományt köt össze: állítólagos házasságtörés miatt a gazda által kiszabott büntetés és rabszolgamunka a főintézőnek (Putifár); vö. 40,4.”

(Szabó Andor: Lábam előtt mécses a Te igéd):
„A HÁZ VALÓDI ÉRDEKEINEK VÉDELMEZŐJE
1 Mózes 39.
József nem mindennapos kísértésnek volt kitéve, s tévedünk, azt gondolván, hogy könnyű volt elhárítania az asszony meg-megújuló követelőzését. Az önmaga ellen vívott küzdelem is benne van a szóban: ‘vonakodott’. Egészen távolról felmerül az Édenkert kísértése is, ahol csak egy fáról nem volt szabad enni. Ura bizalma Józsefet is egész házában felügyelővé tette (esetleg a konyha dolgai nem tartoztak a ‘héber’ rabszolga feladatai közé, vallásos étkezési kizáró okok miatt (6. vers), de asszonyától kifejezetten eltiltotta.
Mégsem a tilalom tarthatta vissza elsőrenden, inkább az a belső töltés, minélfogva helyzetének minden változásában másként viselkedik, mint ahogy az ember cselekedni szokott. Rabszolga bár, de rövidesen kiderül, hogy szolgalelkűség nélkül. Rá lehet bízni bármit. Helyzete hasonlóan alakul a börtönben is. Élete e mélypontról is felfelé lendül. Ennek oka mégsem a jellemében van csupán. Ötvözet az, aminek szilárdságát az Úr áldása adta. Vádakkal és bizonyítékokkal méltánytalanul sújtva is ‘az Úr Józseffel volt’ (21 ). E mondattal a József-történetek vezérlő gondolatáig jutottunk.
Különösen az a nap (11) lett a válság forrpontjává, amikor minden úgy alakult, hogy itt a kedvező alkalom. A háznépből senki nincs jelen, s az asszony megragadja Józsefet a ruhájánál fogva. Ő azonban kiszakítja magát a kezei közül, s ruháját hátrahagyva kifut a házból, jószerivel mezítelenül.
A Mózes első könyvének ez a novellaszerű utolsó nagyobb egysége igen gazdag a lélektani tényezők alkalmazásában. Most is nyomon követhető, miként változik a kívánság egy csapásra gyűlöletté, s hogyan varrja az asszony a nála maradt terhelő bizonyítékot a háznép, majd pedig férje előtt, a József nyakába. József pedig mártírja lesz hűségének, s mégsem viselkedik úgy, ahogy mi a mártírokat elképzeljük. Zokszó nélkül fogadja el az újabb próbát, s jelenléte ott a tömlöcben is áldást hoz.
Önkéntelenül is az Úr imádsága jut eszünkbe: ‘és ne vígy minket kísértésbe, de szabadíts meg a gonosztól’ (Mt 6,13).”

Sálóm-Eiréné-Pax, Üdv:

                       \\\\\\/////
                       /  _   _  \
                      (| (.) (.) |)
 ___________________.oOOo__( )__oOOo.___________________
|                                                       |
|                Tommyca - Szakács Tamás                |
|                 az A-T&T  páros tagja                 |
|                                                       |
|         Felsőpetényi Evangélikus Egyházközség         |
|        2611 Felsőpetény,  Ságvári Endre u. 12.        |
|                   (35) 360-037   (Lelkészi Hivatal)   |
|                   (30) 426-5583  (T)                  |
|                                                       |
|                  tommyca@freemail.hu                  |
|              http://www.extra.hu/Tommyca              |
|___________________.oooO_______________________________|
                    (   )        Oooo.
                     \ (         (   )
                      \_)         ) /
                                 (_/